ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД 
Миколаївської області

Справа №477/2777/25 
Провадження №2/477/160/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року  м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої – судді Саукової А.А.,
з секретарем – Котовою О.Д., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
В С Т А Н О В И Л А:
Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб зареєстрований 16 липня 2005 року Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, орган, що видав свідоцтво – виконком Шевченківської сільської ради, актовий запис №6.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сімейне життя між сторонами не склалося, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, не ведуть спільне господарство, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважають неможливим.
Від шлюбу мають неповнолітню дитину – ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача надав заяву, в якій просив розглянути справу без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений згідно із порядком, визначеним ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», згідно якої, якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відзив не подав, жодних клопотань або заперечень на адресу суду не надходило.
В зв`язку з неявкою сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 16 липня 2005 року виконкомом Шевченківської сільської ради, між сторонами зареєстровано шлюб 16 липня 2005 року Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 6. 
Під час державної реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».
Від шлюбу мають неповнолітню дитину – ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 14 листопада 2010 року.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. 
Таким чином, з урахуванням того, що позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, виходячи з положень ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.
Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач про зміну прізвища не зазначила.
З урахуванням приписів статті 113 СК України позивачу необхідно залишити прізвище, яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України “Про судовий збір” з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову. 

Керуючись статями 258-259, 263-265 ЦПК України, 
У Х В А Л И Л А :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 16 липня 2005 року Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, орган, що видав свідоцтво – виконком Шевченківської сільської ради, актовий запис №6 - розірвати.
Залишити позивачу прізвище « ОСОБА_5 », яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
позивач – ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ;
відповідач – ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації – АДРЕСА_2 .

Суддя    А.А.Саукова