Справа № 517/1118/25
Провадження № 2/517/26/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 року	смт. Захарівка	

Захарівський районний суд Одеської області в складі:        головуючого судді - Гончар І.В.,          секретаря - Заболотної Л.В.,           за участі: представника позивача - ОСОБА_1 ,        представника відповідача - ОСОБА_2 ,                     розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, Орган опіки та піклування Захарівської селищої ради Роздільнянського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав,
В С Т А Н О В И В:    

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.   
Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що протягом періоду спільного проживання з ОСОБА_4 у них народилося двоє доньок - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюб між ними не укладався, а діти проживають разом з ним. Вважає, що відповідачку необхідно позбавити батьківських прав щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відповідно до того, що фактичне проживання припинилось близько десяти років тому. Після припинення спільного проживання відповідачка взагалі перестала проявляти будь-яку увагу до дітей, цікавиться їхнім здоров`ям та розвитком, бути присутньою у їхньому житті. На даний час, діти проживають разом з ним та повністю перебувають на його утриманні. Відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їхнє навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову частину виховання дітей. Крім того, ОСОБА_4 протягом 10 років не спілкується з дітьми, також не надала дітям жодного доступу до культурних та інших духовних цінностей, оскільки вже тривалий час проживає за кордоном. Відповідачка не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, не створює умов для отримання дітьми будь-якого розвитку, а своєю аморального поведінкою, показує їм поганий приклад. ОСОБА_4 не надає жодних грошових коштів на утримання дітей, та свідомо самоусунулась у від їхнього виховання. Він неодноразово проводив з відповідачкою бесіду стосовно необхідності прояв зацікавленості до дітей, їхнього здоров`я, розвитку, морального та фізичного виховання однак, нажаль, всі його прохання були проігноровані. Таким чином, відповідачка свідомо ухиляється від виконання усіх батьківських обов`язків. На даний час, він самостійно забезпечує дітей усім необхідним, та проживаю з ними з адресою: АДРЕСА_1 .   
Ухвалою суду від 18.11.2025 позовну заяву було прийнято до свого провадження, призначено до підготовчого судового засідання та зобов`язано Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, Орган опіки та піклування Захарівської селищої ради Роздільнянського району Одеської області надати до суду письмові висновки про доцільність (недоцільність) позбавлення ОСОБА_4 батьківських відносно своїх малолітніх дітей.            
Ухвалою суду від 24.12.2025 підготовче судове засідання було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.        
Ухвалою суду від 19.01.2026 відповідачці ОСОБА_4 було поновлено строк для подання відзиву на позовну заяву.           Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.            Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволені позовних вимог позивача.           
Крім того, 21.01.2026 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачка не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що відповідачка є матір`ю малолітніх дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Не заперечує факт того, що діти проживають разом із батьком, який фактично вирішує всі питання щодо їх виховання, навчання, лікування та дозвілля. Разом з тим відповідачка зазначає, що від виконання батьківських обов`язків вона не ухилялася, підтримує зв`язок із дітьми шляхом телефонних розмов, відеозв`язку та листування, цікавиться їхнім станом здоров`я, навчанням та розвитком, неодноразово виявляла бажання брати участь у вихованні дітей та надавати матеріальну допомогу. Обмеження у спілкуванні, за твердженням відповідачки, зумовлені перешкодами з боку позивача, а не її небажанням виконувати батьківські обов`язки. Вважає, що факт проживання матері за кордоном не може бути самостійною підставою для позбавлення батьківських прав. 
Представник Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, попередньо надіславши на адресу суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно її малолітніх дітей.
Представник Органу опіки та піклуваня Захарівської селищої ради Роздільнянського району Одеської області в судове засідання не з`явився, попередньо також направив на адресу суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно її малолітніх дітей.
Суд, вислухавши сторонни, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про її здоров`я, фізичний, моральний та духовний розвиток.  Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. 
Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому діюче законодавство не звільняє одного з батьків від цього обов`язку залежно від того, чи перебувають вони з другим з батьків в зареєстрованому шлюбі, мешкають разом чи окремо тощо.  
Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.  Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.  Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. 
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується наступними свідоцтвами про народження: серії НОМЕР_1 , виданим повторно 09.05.2024 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції, актовий запис складено 12.10.2012 за №222, та серії НОМЕР_2 , виданим 04.02.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Фрунзівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №32. 
Діти проживають разом із позивачем.
За інформацією позивача відповідачка участі у виховані та утримані дітей не бере, не цікавляться їхнім станом здоров`я, матеріально не забезпечує, ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей.    Все вищезазначене підтверджується наступним.         Довідкою про склад сім`ї та проживання Підвисоцької сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області № 663 від 15.07.2020, виданою на ім`я ОСОБА_3 , який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується, що до складу сім`ї, яка фактично проживає за вказаною адресою, входять: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а також малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Актом обстеження від 12.10.2018, складеним у с. Підвисоке Снятинського району Івано-Франківської області комісією у складі голови комісії Личук З.В. та члена комісії — депутата Чекалеу Г.А., встановлено, що в господарстві ОСОБА_9 фактично проживають без реєстрації: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , 2012 року народження, та ОСОБА_8 , 2014 року народження. 
Відповідно до довідки Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 514 від 15.03.2022 до складу сім`ї ОСОБА_3 входять його доньки - ОСОБА_7 , 2012 року народження, та ОСОБА_8 , 2014 року народження, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 . З характеристики на ученицю 8-Б класу СЗШ № 22 ім. В. Стефаника м. Львова ОСОБА_7 , 2012 року народження, вбачається, що дитина забезпечена всім необхідним, охайно одягнена, батько приділяє належну увагу її навчанню та поведінці, підтримує постійний зв`язок із навчальним закладом, тоді як мати участі у шкільному житті дитини не бере, батьківські збори не відвідує. 
З психолого-педагогічної характеристики учениці 6-В класу СЗШ № 22 ім. В. Стефаника м.Львова ОСОБА_8 , 2014 року народження, встановлено, що батько самостійно виховує дитину, активно бере участь у її шкільному житті, забезпечує належні умови для навчання та розвитку. Мати з дитиною не спілкується, разом із сім`єю не проживає, участі у вихованні не бере, з навчальним закладом не контактує, батьківські збори не відвідує. Деклараціями про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0001-7ЕТХ-07АО та № 0001-ММТХ-07АО, передбачено, що довіреною особою пацієнтів у разі настання екстреного випадку визначено ОСОБА_3 . 
Актом оцінки потреб сім`ї та висновком № 447 від 03.06.2024, складеними фахівцем Шевченківського відділення соціальної роботи та психологічної підтримки КУЗТ ЛМЦСПР «Джерело», встановлено, що сім`я ОСОБА_3 разом із доньками проживає в орендованій квартирі, діти мають належні умови для проживання, люблять та поважають батька. Батько займається вихованням доньок, піклується про їхній стан здоров`я. Сім`я має укладену декларацію із сімейним лікарем. Матір дітей участі у їх вихованні не бере. Згідно з висновком, у сім`ї наявні складні життєві обставини, основним чинником яких є втрата соціальних зв`язків. Відповідно до довідки Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 2174 від 09.12.2025 встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_4 , однак фактично за вказаною адресою не проживає понад п`ять років. Актом обстеження умов проживання, складеним начальником служби у справах дітей О. Каранда та головним спеціалістом І. Григорецькою, встановлено, що, зі слів сусідів, ОСОБА_4 у с. Давидівка Роздільнянського району Одеської області не проживає понад п`ять років. Висновком № 260001-вих-10115 від 27.01.2026 Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітніх дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено, що станом на 27.01.2026 діти проживають разом із батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_5 . Працівниками служби у справах дітей Шевченківського району проведено обстеження умов проживання, за результатами якого встановлено, що у помешканні створено належні умови для проживання дітей: у квартирі чисто, наявні необхідні меблі та побутова техніка, для дітей облаштовано окрему кімнату. Квартира належить на праві власності ОСОБА_11 , яка є сестрою позивача. У сім`ї склалися доброзичливі та стабільні взаємовідносини. Зі слів дітей встановлено, що їх вихованням займаються батько та тітка. Матір дітей, ОСОБА_4 , брала участь у засіданні комісії з питань захисту прав дитини в режимі відеоконференції та заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, посилаючись на підтримання зв`язку з дітьми через соціальні мережі та проживання за кордоном. Разом з тим, зі змісту висновку вбачається, що відповідачка не зверталася до органів опіки та піклування з питань визначення способу участі у вихованні дітей, останній контакт із дітьми мав місце близько восьми місяців тому, а особисте спілкування з ними відсутнє протягом тривалого часу. З урахуванням наведеного, комісія з питань захисту прав дитини дійшла висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітніх дітей. 
Висновком № 41 від 05.02.2026 Органу опіки та піклування Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області також встановлено доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав. У зазначеному висновку вказано, що відповідачка за місцем реєстрації не проживає понад п`ять років, участі у вихованні дітей не бере, тоді як батько самостійно забезпечує дітей усім необхідним для їх життя та розвитку. Вищезазначені висновки органів опіки та піклування суд бере до уваги як обґрунтовані, такі, що складені уповноваженими органами в межах їх компетенції, та такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі. 
Суд критично оцінює доводи відповідачки щодо належного виконання нею батьківських обов`язків. 
Надані відповідачкою скріншоти листування та інші матеріали електронного спілкування свідчать лише про наявність окремих контактів із дітьми, які носять епізодичний та формальний характер і не підтверджують її реальної участі у їх вихованні. 
Сам по собі факт дистанційного спілкування не свідчить про належне виконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей, їх утримання, піклування про їх здоров`я та розвиток. 
Доводи відповідачки про наявність перешкод у спілкуванні з дітьми з боку позивача є голослівними, належними та допустимими доказами не підтверджені, при цьому відповідачка не зверталася до компетентних органів для захисту своїх прав. 
Посилання відповідачки на її проживання за кордоном суд відхиляє як таке, що не звільняє її від обов`язку належним чином виконувати батьківські обов`язки. 
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.  Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. 
У відповідності до положень ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки.  
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.   Пунктами 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини.  
Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, з урахуванням принципу змагальності сторін та вимог щодо належності, допустимості, достовірності кожного доказу і достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання, що відповідачка протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Матеріалами справи підтверджено, що відповідачка фактично самоусунулася від участі у вихованні дітей, не забезпечує їх належного утримання, не бере участі у вирішенні питань їх навчання, лікування та розвитку, не підтримує з ними стабільного та систематичного зв`язку. Надані відповідачкою докази у вигляді скріншотів листування свідчать лише про поодинокі контакти з дітьми та не спростовують встановлених судом обставин її тривалого невиконання батьківських обов`язків. 
Судом також враховано висновки органів опіки та піклування, які є узгодженими між собою, ґрунтуються на всебічному дослідженні умов проживання дітей та участі батьків у їх вихованні, і які підтверджують доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Суд не встановив обставин, які б свідчили про об`єктивну неможливість відповідачки виконувати батьківські обов`язки або про вжиття нею реальних заходів для зміни свого ставлення до дітей. 
Натомість встановлені обставини свідчать про винний, свідомий та тривалий характер поведінки відповідачки, спрямованої на ухилення від виконання батьківських обов`язків. 
З урахуванням викладеного, а також виходячи з принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, суд приходить до висновку, що подальше збереження за відповідачкою батьківських прав суперечить інтересам дітей, а тому застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, є необхідним та обґрунтованим. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу про його право, передбачене ст. 169 СК України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, під час розгляду якого буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 55, 58-59, 63, 164, 165 СК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, Орган опіки та піклування Захарівської селищої ради Роздільнянського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав. 
Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьківських прав відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . 
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя:              Ірина ГОНЧАР