Справа № 750/1320/26
Провадження № 2/750/1538/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
судді Косенка О.Д.,
секретар судових засідань – Суконнова В.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів -
встановив:

у лютому 2026 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) засобами поштового зв`язку звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. 
В обґрунтування позову зазначила, що на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/2388/25 від 28.04.2025, Відповідач зобов`язаний сплачувати на користь Позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку до її повноліття, а також аліменти на її утримання як матері до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/7 частки заробітку щомісячно. 
Відповідно до розрахунків Менського відділу ДВС, станом на 31.12.2025 року за Відповідачем рахується заборгованість: за аліментами на дитину (1/4) у сумі – 35 721,99 грн; за аліментами на матір (1/7) у сумі – 15768,37 грн.
Заборгованість виникла з вини Відповідача, оскільки він є працездатною особою, проте ухиляється від своєчасної сплати коштів у повному обсязі.
За проведеним Позивачем розрахунком неустойка за несвоєчасну сплату аліментів Відповідачем становить 90692,80 грн, які Позивач просить стягнути з Відповідача на свою користь.
Ухвалою суду від 12.02.2026 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено на 27.03.2026 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
23 березня 2026 року Позивач через підсистему «Електронний суд» надіслала заяву про збільшення розміру позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що первинні позовні вимоги базувалися на розрахунку заборгованості, де середня заробітна плата за жовтень, листопад та грудень 2025 року для працівника у Корюківському районі Чернігівської області була вказана у розмірі 12 062,00 грн. Однак, станом на дату подання цієї заяви, державним виконавцем було надано уточнений розрахунок заборгованості (Довідка № 9/77 від 18.03. 2026 р. та Довідка № 9/78 від 18.03. 2026 р.), згідно з яким розмір середньої заробітної плати по Корюківському району Чернігівської області за вказаний період було переглянуто у бік збільшення до 19 711,00 грн, відповідно до офіційних даних Держстату України. Це призвело до збільшення загальної суми заборгованості Відповідача, а тому просить стягнути в з нього неустойку з прострочення аліментів у розмірі 95 802,27 грн.
Також, Позивач подала до суду письмові пояснення щодо обґрунтування збільшення позовних вимог, зокрема зазначила, що сума пені за кожен окремий місять не перевищує 100% суми заборгованості за цей місяць. Такий розрахунок відповідає практиці Верховного Суду.
Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання Відповідачем копії ухвали суду, про причини неявки суд не повідомляв, жодних заяв від нього не надходило.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав, будь-яких клопотань та заяв від нього не надходило, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Сторони мають спільну малолітню доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Чернігівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 10 жовтня 2023 року (а.с. 13).
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 березня 2025 року у справі № 750/2386/25 шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано (а.с.14-16).
Рішенням цього ж суду у справі № 750/2388/25 від 28 квітня 2025 року стягнуто з Відповідача аліменти на утримання доньки – ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 лютого 2025 року та до досягнення дитиною повноліття. Цим же рішенням стягнуто на користь Позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/7 частки від заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 17 лютого 2025 року та до досягнення дочкою трьох років (а.с. 17-21). 
Відповідно до вказаного вище рішення суду, Деснянським районним судом м. Чернігова видано виконавчі листи № 750/2388/25 від 28.04.2025 (а.с.4,5) та відкрито виконавчі провадження ВП 78010110 по стягненню аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 та ВП 78009937 - по стягненню аліментів на утримання Позивача (а.с. 23-26).
Внаслідок неналежного виконання Відповідачем рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 квітня 2025 року за період з лютого 2025 року по грудень 2025 років за ним утворювалася заборгованість по виплаті аліментів на утримання доньки, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Менського відділу державної виконавчої служби Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції 
Так, згідно з розрахунком Менського відділу державної виконавчої служби Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, наданим Позивачем до заяви про збільшення розміру позовних вимог, за період з лютого по грудень 2025 року сукупний розмір заборгованості Відповідача зі сплати аліментів з моменту відкриття виконавчого провадження складає 60506,23 грн, з них у виконавчому провадженні ВП 78010110 по стягненню аліментів на утримання дочки сторін - ОСОБА_3 – 41458,74 грн (а.с. 44) та у ВП 78009937 по стягненню аліментів на утримання Позивача – 19 047,49 грн (а.с. 45).
За проведеним Позивачем розрахунком, який наведено у заяві, за період з лютого 2025 року по грудень 2025 року неустойка за несвоєчасну сплату аліментів Відповідачем на утримання доньки та на своє утримання становить 95802,27 грн. 
Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ч.ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною 7 ст. 7 СК України, передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, той з батьків або інших законний представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджаються аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Цей припис підтверджує факт підвищеного захисту прав дітей. При розгляді справи суди повинні враховувати інтереси дитини, права якої, за будь-яких обставин, мають бути захищені.
Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Частиною першою статті 196 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
У постанові Верховного Суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 Сімейного кодексу України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Викладене також узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими в постановах від 25 квітня 2018 року в справі № 572/1762/15-ц та від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц.
У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Наданими до позовної заяви належними та допустимими доказами підтверджено, що Відповідач не виконує у повному обсязі свій обов`язок щодо сплати аліментів на доньку ОСОБА_3 та на своє утримання до досягнення донькою трьох років, а тому за період з лютого 2025 року по грудень 2025 року загальна сума пені за прострочення сплати аліментів становить 95802,27 грн.
Разом з тим, згідно з наявним у справі розрахунком державного виконавця Менського відділу державної виконавчої служби Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 31.12.2025 сукупний розмір заборгованості Відповідача зі сплати аліментів складає 60506,23 грн.
Враховуючи, що загальний розмір пені перевищує розмір заборгованості зі сплати аліментів, здійснений державним виконавцем, а тому з урахуванням, передбаченого ч.1 ст. 196 СК України обмеження стягнення (не більше 100 відсотків заборгованості), суд вважає за необхідне стягнути неустойку (пеню) у розмірі 100 відсотків заборгованості, що становить 60506,23 грн. 
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
На підставі ч. ч. 2, 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки Позивач звільнений від сплати судового збору у даній категорії справ, з Відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1331 грн 20 коп.
Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 247, 259, 263-265, 268, 274, 280-283 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 60506 (шістдесят тисяч п`ятсот шість) гривень 23 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя