Справа № 404/9897/24 
Номер провадження 2/404/2731/24 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року Фортечний районний суд міста Кропивницький
в складі: головуючого судді - Мохонько В.В.,
за участі секретаря - Суркової А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Кропивницькому, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача та зобов`язати вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому зазначила, що з 2014 року була клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» (далі по тексту - Відповідач), у якому мала відкриті рахунки на яких зберігала власні кошти як у національній так і у іноземній валютах. Мала кредитну карту з позитивною кредитною історією. Ніколи не мала заборгованостей перед банком. Через довіру до банку, отримувала у відповідача і свою пенсію.
Через стан здоров`я у серпні 2024 року скористалася частиною кредитних коштів з кредитної карти №5363542106702088 з кредитним лімітом у 70 000 грн. та оплатила витрати за своє лікування. У подальшому добросовісно вносила кошти за користування цими грошима.
Останній платіж, який здійснила на повернення коштів, які брала на лікування, був 07.09.2024 року та складав 9000 грн. Залишок суми, який мала внести складав приблизно 5100 грн. 
У ночі з 08 на 09.09.2024 року з кредитної карти та карти на якій позивач зберігала власні кошти у іноземній валюті (евро карта № НОМЕР_1 ), були зняті усі кошти. Переведення відбувалося декількома платежами, а саме: 08.09.2024 року о 22:16 на суму 22000 грн. комісія 773,30 грн. з р/р платника НОМЕР_2 , код платника НОМЕР_4, надавач платіжних послуг платника АТ КБ ПРИВАТБАНК на р/р отримувача НОМЕР_9, код отримувача 99999, надавач платіжних послуг отримувача JSC UNIVERSAL BANK (платіжна інструкція P24A3221296777D9884);08.09.2024 року о 22:18 на суму 22000 грн. комісія 843,60 грн. з р/р платника НОМЕР_2 , код платника НОМЕР_4, надавач платіжних послуг платника АТ КБ ПРИВАТБАНК на р/р отримувача НОМЕР_9, код отримувача 99999, надавач платіжних послуг отримувача JSC UNIVERSAL BANK (платіжна інструкція P24A3221300475D1297);08.09.2024 року о 22:19 на суму 16500 грн. комісія 579,97 грн. з р/р платника НОМЕР_2 , код платника НОМЕР_4, надавач платіжних послуг платника АТ КБ ПРИВАТБАНК на р/р отримувача НОМЕР_9, код отримувача 99999, надавач платіжних послуг отримувача JSC UNIVERSAL BANK (платіжна інструкція P24A3221202009D5791);08.09.2024 року о 22:29 на суму 22000 грн. комісія 2,43 грн. з р/р платника НОМЕР_3 , код платника НОМЕР_4, надавач платіжних послуг платника АТ КБ ПРИВАТБАНК на р/р отримувача НОМЕР_8, код отримувача 99999, надавач платіжних послуг отримувача JSC UNIVERSAL BANK (платіжна інструкція P24A3221322706D3223);08.09.2024 року о 22:30 на суму 22000 грн. комісія 2,43 грн. з р/р платника НОМЕР_3 , код платника НОМЕР_4, надавач платіжних послуг платника АТ КБ ПРИВАТБАНК на р/р отримувача НОМЕР_8, код отримувача 99999, надавач платіжних послуг отримувача JSC UNIVERSAL BANK (платіжна інструкція P24A3221324483D6314);08.09.2024 року о 22:31 на суму 22000 грн. комісія 2,43 грн. з р/р платника НОМЕР_3 , код платника НОМЕР_4, надавач платіжних послуг платника АТ КБ ПРИВАТБАНК на р/р отримувача НОМЕР_8, код отримувача 99999, надавач платіжних послуг отримувача JSC UNIVERSAL BANK (платіжна інструкція P24A3221326259D0514);09.09.2024 року о 01:40 на суму 22000 грн. комісія 773,30 грн. з р/р платника НОМЕР_2 , код платника НОМЕР_4, надавач платіжних послуг платника АТ КБ ПРИВАТБАНК на р/р отримувача НОМЕР_8, код отримувача 99999, надавач платіжних послуг отримувача JSC UNIVERSAL BANK (платіжна інструкція P24A3221470146D4565);09.09.2024 року о 01:45 на суму 10000 грн. комісія 1,10 грн. з р/р платника НОМЕР_3 , код платника НОМЕР_4, надавач платіжних послуг платника АТ КБ ПРИВАТБАНК на р/р отримувача НОМЕР_8, код отримувача 99999, надавач платіжних послуг отримувача JSC UNIVERSAL BANK (платіжна інструкція P24A3221471040D8708);
09.09.2024 року позивач звернулася із заявою про вчинення злочину до Кропивницького РУП. 
10.09.2024 року ОСОБА_1 був виданий витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про порушення кримінального провадження №12024121010002412 за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з тим, що 08.09.2024 року невідома особа викрала грошові кошти з банківських карт «ПриватБанку» № НОМЕР_7 та № НОМЕР_1 на загальну суму 171477,89 грн. чим завдала матеріальних збитків ОСОБА_1 на вказану суму.
Позивача визнано потерпілою у кримінальному провадженні.
09.09.2024 року позивач особисто з`явилася до відділення АТ «Приватбанк» де у присутності консультанта банку зателефонувала на лінію Приватбанку 3700 після чого представник банку надала вищевказані платіжні інструкції та повідомила, що кошти ОСОБА_1 пішли на рахунки двох приватних осіб.
У подальшому, у присутності представника Приватбанку позивач зателефонувала до Монобанку оператор якого підтвердив той факт, що отримувач коштів є клієнтом Монобанку, отримав ці кошти, але відмовився пристати на прохання Монобанку повернути їх законному. 
В поліції ОСОБА_1 роз?яснили про необхідність звернення до банку з письмовою заявою у якій повідомити про факт вчинення злочину та повернення коштів, що позивач зробила 12.09.2024 року.
У той же день банк направив ОСОБА_1 електронний лист №20.1.0.0.0/7-240912/31065 у якому відмовив у проханні не нараховувати проценти за кредитними коштами. Звернення позивача у частині повернення їй особистих коштів (у іноземній валюті) банк не розглянув. 
Вказує, що з кінця вересня 2024 року їй телефонують від імені банку з вимогами про погашення кредиту. Внаслідок цих повідомлень і дзвінків позивач як добросовісний вже колишній клієнт банку, почувається пригніченою, відчуває образу та абсолютну беззахисність перед неправомірними діями як збоку банку так і з боку сторонніх осіб. Стверджує, що має вади здоров?я та вимушено перебуває у постійному стресі, внаслідок чого їй доводиться вживати додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення своїх порушених прав.
Посилаючись на ці обставини, позивач просила стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570) на свою користь кошти у розмірі 1860 евро які зберігалися на рахунку відкритому АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 ;стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та понесені судові витрати.
Відповідач просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі на обґрунтування чого вказував, що службовою перевіркою встановлено що, 09.09.2024 о 09:03:29 до банку з м.т. НОМЕР_5 надійшов дзвінок від клієнта КОВАЛЕВСЬКОЇ ЛЮДМИЛИВАСИЛІВНИ (ІПН НОМЕР_4 ), яка повідомила про списання коштів з рахунків котрі вона не здійснювала. За словами клієнта їй подзвонили співробітники банку та запропонували зареєструватися для отримання фінансової допомоги. Клієнт за інструкціями спеціаліста зайшла в соцмережу Телеграм та перейшла за посиланням,де і провела авторизацію. Після цього спеціаліст наказав поставити телефон на заряджання та не чіпати його протягом 30 хв, що клієнті зробила.
За період 08.09.2024 у системі VRS не виявлено дзвінків ініційованих банком на номер телефону НОМЕР_5 клієнта ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4 ).В ході перевірки логів входу до особистого кабінету Приват24 виявлено вхід з пристрою не характерного для клієнта 2024-09-08 о 15:17:55, про що банк направив повідомлення у вигляді IVR дзвінка для підтвердження входу, при якому клієнт підтвердив надання доступу до свого акаунту в Приват24 з іншого пристрою, також банк направив сповіщення в додаток Приват24 на телефоні клієнта про вхід з іншого пристрою. Зміни логіну та паролю входу не виявлено.
Під час аналізу логів входу та виписки клієнта ОСОБА_1 встановлено що операції здійснені під час авторизацій з типового пристрою клієнта:НОМЕР_5 1A201F10065ACF99 2024-09-08 22:15:03.594 22:15:03 НОМЕР_5PHONE MOTO E13|MOTOROLA 188.163.24.203 48.539 32.265;НОМЕР_5 1A201F10065ACF99 2024-09-09 01:34:32.097 01:34:32 НОМЕР_5PHONE MOTO E13|MOTOROLA 188.163.24.203 48.539 32.265
В період з 08.09.2024р. по 09.09.2024р. за допомогою особистого кабінету Приват24здійснено транзакції на рахунки НОМЕР_8 та НОМЕР_9 АТ Універсал банку. Згідно даних геолокації входу авторизації здійснені за адресою реєстрації ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .
Так як кошти були переведені на рахунок в іншому банку (АТ Універсал банк)встановити особу отримувача не виявилось можливим.
Згідно даних сервісу по справі номер ЄРДР 12024121010002412 на підставі ухвали суду про тимчасовий доступ до документів та речей потерпілої ОСОБА_1 ,правоохоронним органам була надана інформація щодо ІР адрес авторизацій клієнта,інформація про рух коштів по рахунку та інформація про відкриття рахунків.
Вважає, що вищевикладена інформація є підтвердженням розголошення клієнтом та порушенням п. 1.1.2.1.6.Зобов`язання про нерозголошення інформації з обмеженим доступом. З посиланням на п.1.5.5 "Умов і Правил надання банківських послуг" відповідач зазначає, що банк не несе відповідальності у разі, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту,контрольну інформацію Клієнта, Ідентифікатор користувача, паролі системи"Приват24", пароль (ніку) MobileBanking або проведених Клієнтом операціях стане відомою іншим особам в результаті не сумлінного виконання Клієнтом умов їх зберігання і використання і/або прослуховування або перехоплення інформації в каналах зв`язку під час використання цих каналів".
Ухвалою судді Кіровського суду м. Кіровограда від 11 грудня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.
Розпорядженням керівника апарату Фортечного районного суду міста Кропивницького від 07.05.2025 року № 724 призначений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_3 відповідно до п. 2.3.50 положення про автоматизовану систему документообігу суду.
Відповідно до протоколу повторного розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 07.05.2025 року, вказана цивільна справа розподілена судді Мохонько В.В.
Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 19 травня 2025 року прийнято до свого провадження цивільну справу, призначено її до судового розгляду в порядку окремого провадження та призначено справу до розгляду.
В судовому засіданні представник позивача вимоги позовних вимог підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. 
Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, пославшись на обставини викладені в позові. 
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операціїі з застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.
Відповідно до пункту 11 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) вказано, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (ПІН-коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості».
У постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Доводи заявника про те, що суди попередніх інстанцій не урахували порушення відповідачем Умов та правила надання банківських послуг, що призвело до несанкціонованого коштів з його карткового рахунку, оскільки він своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки вони ґрунтуються виключно на припущеннях, що не мають доказового підтвердження».
У постановах Верховного Суду від 27.11.2024 у справі № 190/2037/23 та від 16.08.2023 у справі № 176/1445/22 зазначено, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.
Отже, саме банк у суді першої інстанції мав подати беззаперечні докази сприяння позивачем незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 08.09.2024 року.
Крім того, на банк як на відповідача відповідно до положень статей 12, 81, 178 ЦПК України покладено обов`язок надати докази на підтвердження заявлених позовних вимог.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі (постанова Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20).
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
До відзиву на позовну заяву банк надав дві фотокопії неідентифікованих документів сформованих 24.02.2025, знімок екрана.
У судовому засіданні від 18.03.2026 року представник банку додаткових доказів суду не надала, клопотань, заяв не заявляла.
Отже банком не подано належних та допустимих доказів сприяння позивачем незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 08.09.2024 року та незаконно заволодіти коштами позивача третіми особами.
Відповідно до пункту 7 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (у редакції, чинній станом на 27 травня 2022 року; далі - Положення № 705), емітента бо визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.
Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок (пункт 8 розділу VI Положення № 705).
Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
У постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц зазначено, що банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, які він не виконував або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та за необхідності відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Позивач, як споживач вжила усіх визначених заходів, які передбачені в такому випадку щодо доведення її непричетності до здійснення несанкціонованих дій зі списання коштів.
Тому, враховуючи положення пунктів 7-9 розділу VI Положення № 705, суд дійшов висновку, що позивач не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, а банк не довів, що ОСОБА_1 своїми діями сприяла втраті та/або незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати спірні платіжні операції.
Враховуючи, що невстановлена особа, використавши персональні дані позивача, шахрайським шляхом заволоділа власними коштами позивачки, що не заперечується відповідачем, а також те, що банком не надано доказів того, що саме позивачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд приходить до висновку про доведеній позову в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 1860 евро які зберігалися на рахунку відкритому АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 .
Відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 також не є підставою для відмови у задоволенні позову.
Що стосується відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне.
Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої (пункт 2 частини другої статті 23 ЦК України).
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала таку шкоду; наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою особи та результатом цієї поведінки - моральною шкодою; вина завдавала такої шкоди. У разі встановлення особи, яка завдала моральну шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач має довести наявність цієї шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між нею та протиправною поведінкою її завдавача; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини з його боку. (див. постанови Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20, від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20).
Суд вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає з огляду на те, що позивачем не доведено вини відповідача у вчиненні дій, які сприяли заволодінню коштами позивачки третіми особами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 714,78 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд-,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача - задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 1 860 Євро, які зберігалися на рахунку, відкритому Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» № НОМЕР_3 .
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір в розмірі 1 714,78 грн.
В решті вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відомості про учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;
відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: вул. Грушевського, 1 Д, м. Київ, код ЄДРПОУ 14360570.

Повне судове рішення складено 15.04.2026 року

Суддя 
Фортечного районного суду
міста Кропивницького Віталіна МОХОНЬКО