Номер справи 175/4952/26
Номер провадження 1-кп/175/378/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2026 року селище Слобожанське
Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 розглянув у спрощеному провадженні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №12026047240000029 від 22.02.2026, з обвинувальним актом відносно:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львів, громадянин України, освіта вища, військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , штаб-сержант, проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимий, 
обвинуваченого за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Приблизно в квітні 2025 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_2 , маючи умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа - посвідчення водія, з метою його подальшого використання під час керування транспортними засобами або перевірки документів, що посвідчують особу та її спеціальний статус, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, вирішив отримати підроблений офіційний документ, що надає право на керування транспортними засобами. 
Посвідчення водія є офіційним документом, оформлення та видача якого, відповідно до ст. 5-1 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993, здійснюється територіальними сервісними центрами МВС. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», посвідчення водія відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус, а відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» є документом, що підтверджує право на керування транспортними засобами відповідної категорії. 
Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, спрямований на пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, що має право видавати такі документи, та який надає права щодо допуску громадян до керування транспортними засобами, а саме посвідчення водія, ОСОБА_2 приблизно у квітні 2025 року, знайшов у мережі Інтернет оголошення про виготовлення посвідчення водія та написав невстановленій досудовим розслідуванням особі - продавцю у месенджері «Телеграм» з метою оформлення замовлення та надав шляхом надсилання у месенджері «Телеграм» свої особисті анкетні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, фотокартку та зразок підпису, тим самим сприяв виготовленню підробленого документа - посвідчення водія. 
Після цього невстановлена досудовим розслідуванням особа, у невстановлений час та у невстановленому місці, використовуючи отримані від ОСОБА_2 фотокартку із його зображенням, зразок підпису, анкетні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові та дату народження, за допомогою знакосинтезуючих пристроїв типу сублімаційного та термотрансферного принтерів виготовила підроблений офіційний документ - посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , нібито видане органом ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
У подальшому ОСОБА_2 , реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на отримання завідомо підробленого документа, отримав у відділенні служби доставки «Нова пошта» у с. Верхня Сироватка Сумської області, сплативши при отриманні грошові кошти у сумі 24000 грн, завідомо підроблений офіційний документ - посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , нібито видане органом ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим фактично набув завідомо підроблений документ та почав зберігати його при собі з метою подальшого використання.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України як пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такий документ, і який надає права, з метою використання його іншою особою.
Крім того, 21.02.2026 близько 14:10 год., ОСОБА_2 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документа - посвідчення водія серії НОМЕР_2 , достовірно знаючи, що вказаний документ є підробленим, оскільки не отримував його у встановленому законом порядку в територіальному сервісному центрі МВС України, з метою підтвердження права на керування транспортними засобами, перебуваючи на блок-пості №1601 за адресою: м.Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області, під час перевірки документів працівниками поліції на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», умисно надав для ознайомлення працівникам поліції завідомо підроблений документ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 , заповнене на ім`я « ОСОБА_2 », тобто використав його.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_2 за ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документу.
Під час досудового розслідування було встановлено, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден із розглядом обвинувального акта за його відсутності, в зв`язку із чим прокурором був надісланий до суду обвинувальний акт, в якому зазначено клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , що була складена в присутності захисника ОСОБА_3 , відповідно до якої обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України та згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Крім того, до обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку проводився судом без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Обставини кримінальних проступків, які не оспорюються учасниками судового провадження, викладені судом у формулюванні обвинувачення.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних проступків, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчинених кримінальних правопорушень, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинувачений ОСОБА_2 раніше не судимий, військовослужбовець, має постійне місце мешкання, за місцем служби характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Суд, враховуючи, що вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення є кримінальними проступками, обставини, які пом`якшують покарання, особу обвинуваченого та його поведінку, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе за покарання у виді штрафу у розмірі, визначеному відповідною санкцією статті (частиною статті), із подальшим застосуванням ст. 70 КК України. Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
На підставі положень ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 382 КПК України,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_2 визнати винуватим за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 750 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень;
- за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань визначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 780 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13260 (тринадцять тисяч двісті шістдесят) гривень.
Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 у полімерному спецпакеті, диск із записами з нагрудної камери поліцейського – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривень 20 копійок.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. У разі, якщо вирок було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1