ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" квітня 2026 р. справа № 300/760/26
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить суд:
визнання протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку;
зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 05.01.2026.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звернулась через веб-портал до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання із заявою від 05.01.2026 про призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Вказана заява за принципом екстериторіальності передана та розглянута ГУ ПФ України в Хмельницькій області, яке прийняло рішення № 091630021279 від 13.01.2026 про відмову в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на п`ять років відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, в зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993. Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки пенсійному органу було подано всі необхідні документи для призначення вказаної пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на п`ять років відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, зокрема: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, серії НОМЕР_1 , довідку, видану виконкомом Рафалівської селищної ради про періоди проживання на території посиленого радіологічного контролю, трудову книжку, рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.08.2025 у справі № 556/1099/25. Також, на думку позивача, відповідач протиправно не взяв до уваги посвідчення потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії серії НОМЕР_2 , оскільки вказане посвідчення є основним документом який підтверджує право позивача на пільги, в тому числі на пільгове пенсійне забезпечення. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
16.02.2026 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області отримало копію ухвали суду про відкриття провадження в даній адміністративній справі, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.30).
Заяв чи клопотань відповідач суду не подав, правом на подання відзиву на позов, у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, не скористався. Також відповідачем не повідомлено суд про поважність причин ненадання такого відзиву.
Згідно частини 6 статті 162, частини 2 статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.01.2026 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на п`ять років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII, та доданими до заяви документами: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, серії НОМЕР_1 ; довідка, видана виконкомом Рафалівської селищної ради про періоди проживання на території посиленого радіологічного контролю; трудова книжка; рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.08.2025 у справі № 556/1099/25; свідоцтво про народження; атестат про середню освіту; диплом про навчання в Рівненському кооперативному технікумі (а.с.10-18). 
Вказана заява за принципом екстериторіальності передана та розглянута ГУ ПФ України в Хмельницькій області, яке прийняло рішення № 091630021279 від 13.01.2026 про відмову в призначенні пенсії. Рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII, прийнято у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993. Враховано страховий стаж 31 рік 4 місяці 16 днів. Встановлено, що період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 відповідно до довідки від 13.06.2024 № 02-24/759 складає 2 роки 8 місяців 11 днів, при необхідних не менше 4-х років (а.с. 19).
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частини перша і друга даної статті).
Згідно з частиною третьою статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі – Закон № 1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1058-ІV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені у Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон №796).
Статтею 9 Закону №796 містить визначення осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї.
Так, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;
4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені статтею 55 Закону №796.
Так, відповідно до частини другої статті 55 Закону №796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу:
потерпілі від Чорнобильської катастрофи:
особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зменшення пенсійного віку на 2 роки* та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
*Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.
Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що умовою для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII є факт проживання та (або) праці такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4-х років до 01.01.1993.
Як встановлено судом вище, рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 091630021279 від 13.01.2026 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ. Вказане рішення відповідача мотивовано тим, що період проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 відповідно до довідки від 13.06.2024 № 02-24/759 складає 2 роки 8 місяців 11 днів, при необхідних не менше 4-х років.
Щодо періоду постійного проживання (постійної роботи) ОСОБА_1 у зоні посиленого радіологічного контролю, то суд вказує на таке.
Виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи. 
Такий висновок Верховний Суд сформував у постановах від 19 вересня 2019 року у справі № 556/1172/17 та від 17 червня 2020 року у справі № 572/456/17.
З огляду на положення частини другої статті 55 Закону № 796, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є факт постійного проживання чи постійної роботи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року.
При цьому, особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку – 2 роки.
Особам, які постійно не працювали/постійно не проживали в зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року, але постійно проживали/постійно працювали у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року, зменшення пенсійного віку застосовується без початкової величини зменшення пенсійного віку, з розрахунку - 1 рік за 3 роки проживання/роботи.
Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом № 796, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.
Отже, щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років станом на 01 січня 1993 року, то його необхідно обраховувати з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року.
Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони гарантованого добровільного відселення, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на Чорнобильській АЕС.
Положення Закону № 796 за дотримання умов, визначених у ньому, дозволяють зменшувати пенсійний вік особи, але не більше ніж на 5 років.
Таким чином, виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. При цьому, з огляду на зміст статті 55 вказаного Закону, зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.
Аналогічний правовий висновок щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 року у справі №565/1829/17, від 26.09.2018 року у справі №205/4589/16-а та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.
Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:
потерпілим від Чорнобильської катастрофи:
для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;
для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;
для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Житомирською або Київською облдержадміністраціями;
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
В спірному випадку, відповідно до довідки від 13.06.2024 року №02-24/759 виданої виконкомом Рафалівської селищної ради Вараського району Рівненської області, позивач проживала в смт Рафалівка Вараського (Володимирецького) району Рівненської області в такі періоди: з 09.01.1974 року по 03.10.1986 року, з 06.08.1987 року по 28.08.1987 року, з 22.10.1990 року по 20.03.2006 року. 
Смт. Рафалівка згідно постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 року №106 входить в перелік радіоактивно забруднених внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС і віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю (ІV категорії) (а.с. 23).
Згідно посвідчення особи, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії Серії НОМЕР_2 , позивач має право на пільги і компенсації, встановлені Законом УРСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для осіб, які постійно проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю (щільність забруднення ґрунту цезієм - 137 від 1 до 5 кі (км2) (а.с.12).
В рішенні № 091630021279 від 13.01.2026 про відмову в призначенні пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області підтвердило факт постійного проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 року 2 роки 8 місяць 11 дні (а.с. 19).
Водночас, до заяви від 05.01.2026 про призначення пенсії ОСОБА_1 долучила рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.08.2025 у справі № 556/1099/25, згідно якого встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 без реєстрації в АДРЕСА_1 в період з 04.10.1986 по 05.08.1987 та з 28.02.1990 по 21.10.1990 (а.с. 21-22).
Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.08.2025 у справі № 556/1099/25 набрало законної сили 26.09.2025.
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на те, що окрім періодів, які визнаються пенсійним органом (з 26.04.1986 по 03.10.1986, з 06.08.1987 по 28.08.1987, з 22.10.1990 по 01.01.1993), рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.08.2025 у справі № 556/1099/25 також підтверджено періоди проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю з 04.10.1986 по 05.08.1987 та з 28.02.1990 по 21.10.1990, ОСОБА_1 набула права на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки станом на 1 січня 1993 року позивач прожила у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років.
Отже, відповідач протиправно оскаржуваним рішенням № 091630021279 від 13.01.2026 відмовив позивачу призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII, з мотивів відсутності необхідного періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Встановлені судом обставини, з огляду на критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень, вказують протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 091630021279 від 13.01.2026 про відмову у призначенні пенсії, а тому таке рішення підлягає скасуванню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
З огляду на те, що в позивача наявні всі умови для призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, суд дійшов висновку зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 таку пенсію з дати звернення за пенсією - 05.01.2026.
Таким чином, суд дійшов до висновку, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частин першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1331,20 гривень. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову в призначенні пенсії від 13.01.2026 № 091630021279. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 з 05.01.2026 пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Чекірди Гната, буд. 10, код ЄДРПОУ 21318350) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Григорук О.Б.