П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/9707/25	

Перша інстанція: суддя Брагар В. С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду
у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.
суддів – Бойка А.В., Тарновецького І.І.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить:
-визнати протиправним рішення, оформлене повідомленням від 13.08.2025 №5/9913 про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;
-зобов`язати відповідача надати та оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі статті 23 Закону України від 21.10.1993 №3543–ХІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі – Закон №3543–ХІІ) через здійснення постійного догляду за хворою матір`ю, яка має II групу інвалідності та потребує постійного догляду згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про надання відстрочки через зайнятість постійним доглядом за хворою матір`ю, яка згідно висновки ЛКК №02, має II групу інвалідності та потребує постійного стороннього догляду. Далі позивач пояснює, що у відповідь на своє звернення отримав повідомлення відповідача від 13.08.2025 №5/9913, яким його проінформовано, що протоколом від 12.08.2025 №53 ухвалене рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу, а також про те, що позивач підлягає призову на загальних підставах. Посилаючись на положення підпункту пункту 9 частини 1 статті 23 Закону №3543–ХІІ позивач зазначає про протиправність прийнятого рішення центру комплектування та вважає, що відповідач зобов`язаний прийняти рішення про надання відстрочки.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилаючись на помилковість висновків суду першої інстанції та порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про задоволення позову в повному обсязі.
Мотивуючи свою позицію про помилковість висновків суду апелянт звертає увагу на те, що пункт 9 частини 1 статті 23 Закону №3543–ХІІ не вимагає та не зобов`язує особу доводити наявність або відсутність інших осіб, які можуть здійснювати догляд за своєю матір`ю, а доведення даних обставин, якщо це батьки військовозобов`язаного, не вимагається чинним законодавством.
На думку апелянта пункт 9 частини 1 статті 23 Закону №3543–ХІІ на відміну від пункту 13 частини 1 статті 23 Закону №3543–ХІІ не пов`язує право військовозобов`язаного на відстрочку від мобілізації з відсутністю інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати.
Отже, посилаючись на положення Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 (далі – Порядок №560), апелянт зазначає, що відповідно до зазначених приписів надав вичерпний перелік документів для оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а тому в силу приписів пункту 9 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ центр комплектування зобов`язаний прийняти рішення про надання відстрочки, оскільки саме він здійснює догляд за матір`ю, а не його сестра.
На переконання апелянта, якщо йдеться про догляд військовозобов`язаним за своїми батьком чи матір`ю, то наявність інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд, не є перешкодою для надання відстрочки, у зв`язку з чим вважає, що його позов має бути задоволений.
Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 перебував на військовому обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у ІНФОРМАЦІЯ_5 , військово-обліковий документ серія НОМЕР_1 .
Згідно виписки з Акта огляду МСЕК серія МСЕ-06 №027497 від 18.01.2008 матері позивача- ОСОБА_2 встановлена друга група інвалідності безстроково (а.с.24).
Згідно копії висновку ЛЛК від 06.01.2025 №2, який виданий КНП «Казанківський центр ПМСД» ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 за станом здоров`я потребує постійного догляду. Відповідно до копії акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 06.08.2025 ОСОБА_1 здійснює догляд за матір`ю (а.с.20, 25).
Згідно наявної в матеріалах справи копії довідки від 07.06.2025 за №5/7169, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону №3543–ХІІ у зв`язку зі здійсненням догляду за матір`ю, ОСОБА_1 надана відстрочка від призову на військову службу до 06.08.2025 (а.с.26).
У зв`язку із закінченням строку дії відстрочки позивач направив до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 9 частини 1 статті 23 Закону Закон №3543 – ХІІ.
До заяви позивач надав пакет необхідних документів, зокрема: 
- копія паспорту на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 ; 
- копія картки фізичної особи – платника податків на ім`я ОСОБА_1 ; 
- копія паспорту на ім`я ОСОБА_2 № НОМЕР_3 ; копія картки фізичної особи – платника податків на ім`я ОСОБА_2 ; 
- копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 ; 
- копія акта про встановлення факту здійснення особою постійного догляду за формою Додатку 8; 
- витяг з реєстру територіальної громади № 2025/000318523 щодо проживання та реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; 
- витяг з реєстру територіальної громади № 2025/000319139 щодо проживання та реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; 
- копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_2 , згідно якого остання є особою з другою групою інвалідності; 
- виписка із акта огляду МСЕК № 027497 на ім`я ОСОБА_2 , згідно якої остання є особою з другою групою інвалідності; 
- копія висновку ЛКК №02, згідно якого ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.
На вказану заяву ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомленням від 13.08.2025 № 5/9913 проінформував позивача про те, що протоколом від 12.08.2025 №53 комісія ухвалила рішення про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до пункту 9 частини 1 статті 23 Закону №3543–ХІІ, а також про те, що останній підлягає призову на загальних підставах. 
Також у вказаному повідомленні у графі «причини відмови» зазначено - є члени родини, які повинні здійснювати догляд.
Позивач, вважаючи протиправним прийняте відповідачем рішення, звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції указав, що аналіз положень Закону №3543–ХІІ надає можливість зробити висновок про те, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається військовозобов`язаному за наявності батька чи матері з інвалідністю I чи II групи. Водночас, як указав суд, обов`язковою умовою надання в такому випадку відстрочки є відсутність інших осіб, які за законом зобов`язані утримувати батька чи матір з інвалідністю І чи II групи або якщо такі члени сім`ї є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.
Суд встановив, що у позивача є інші невійськовозобов`язані повнолітні члени сім`ї, а саме сестра: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка є працездатною особою, та яка в силу приписів статей 172 та 202 Сімейного кодексу України має здійснювати догляд за матір`ю; при цьому вона не є особою з інвалідністю, не потребує постійного догляду, не перебуває під арештом, не відбуває покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі. З урахуванням встановленого суд дійшов висновку, що прийняте , а тому підстави для його скасування та задоволення позову відсутні.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідаючи на доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог щодо обов`язку ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно з пунктом 9 частини 1 статті 23 Закону №3543–ХІІ надати позивачеві відстрочку від призову на військову службу, колегія суддів керується наступним. 
Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 65 Конституції України встановлює, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ), частина 1 статті 1 якого передбачає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частина 3 статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачає, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За приписами частини 7 статті 1 Закону №2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які, зокрема, визнані непридатними до військової служби.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.
Пунктом 2 вказаного Указу військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Станом на час розгляду справи строк дії воєнного стану в Україні продовжений.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України від 21.10.1993 №3543–ХІ1 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі і вище – Закон №3543 – ХІ1).
Порядок надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації регулюється статтею 23 Закону №3543 – ХІ.
Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 23 Закону України №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду.
Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 23 Закону України №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.
Разом з цим, 16.05.2024, на реалізацію положень частини 5 статті 22 Закону України №3543-ХІІ Уряд України прийняв Постанову №560, якою затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації (далі - Порядок №560).
Пункт 56 Порядку № 560 визначає, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону №3543 – ХІ.
Відповідно до пункту 57 цього Порядку №560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
-голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
-члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Згідно пункту 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
На підставі пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтверджуючі документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Відповідно до пункту 61 Порядку №560 військовозобов`язані, які здійснюють догляд (постійний догляд) за особами, зазначеними у пунктах 9, 13, 14 частини 2 статті 23 Закону №3543 – ХІ, та які не мають права на призначення компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за ними, для розгляду питання надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації звертаються до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем свого перебування на військовому обліку із заявою у паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, до якої додається письмова заява особи, яка потребує догляду чи постійного догляду, довільної форми із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків, про підтвердження відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані її утримувати (чоловік/дружина, працездатні діти), чи інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд.
Районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відокремлений відділ перевіряє перебування такого військовозобов`язаного на військовому обліку, родинні зв`язки військовозобов`язаної особи та особи, яка потребує догляду (постійного догляду), наявність інших зареєстрованих/задекларованих осіб за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи, яка потребує догляду, з використанням відомостей Державного електронного реєстру військовозобов`язаних України, Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну. Матеріали за результатами перевірки надсилаються керівнику виконавчого органу місцевого самоврядування за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного, який здійснює догляд.
З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними, а також за відсутності інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд у випадку необхідності здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю.
Повертаючись до матеріалів справи, колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 направив до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву про надання йому відстрочки від призову на військову службу на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІ, оскільки здійснює постійний догляд за матір`ю, особою з інвалідністю ІІ групи.
Також матеріалами справи підтверджується, що до заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивач надав пакет документів, а саме: копія паспорту на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 ; копія картки фізичної особи – платника податків на ім`я ОСОБА_1 ; копія паспорту на ім`я ОСОБА_2 № НОМЕР_3 ; копія картки фізичної особи – платника податків на ім`я ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 ; копія акта про встановлення факту здійснення особою постійного догляду за формою Додатку 8; витяг з реєстру територіальної громади № 2025/000318523 щодо проживання та реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; витяг з реєстру територіальної громади № 2025/000319139 щодо проживання та реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_2 , згідно якого остання є особою з другою групою інвалідності; виписка із акта огляду МСЕК № 027497 на ім`я ОСОБА_2 , згідно якої остання є особою з другою групою інвалідності; копія висновку ЛКК №02, згідно якого ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.
ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомленням від 13.08.2025 № 5/9913 проінформував позивача про те, що протоколом від 12.08.2025 №53 комісія ухвалила рішення про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до пункту 9 частини 1 статті 23 Закону №3543–ХІІ, а також про те, що останній підлягає призову на загальних підставах. У вказаному повідомленні у графі «причини відмови» зазначено - є члени родини, які повинні здійснювати догляд.
Оцінюючи законність рішення територіального центру комплектування та мотиви, наведені відповідачем у повідомленні, колегія суддів зазначає таке.
Як мовилося вище, відповідно до приписів пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтверджуючі документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Як мовилося вище, відповідно до наведених приписів Закону №3543–ХІІ відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається військовозобов`язаному за наявності батька чи матері з інвалідністю I чи II групи.
Водночас, обов`язковою умовою надання в такому випадку відстрочки є відсутність інших осіб, які за законом зобов`язані утримувати батька чи матері з інвалідністю І чи II групи або якщо такі члени сім`ї є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.
Як встановлено даними ДРАЦС Баштанського району, та не заперечується ОСОБА_1 у нього є сестра: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а тому в силу наведених вище приписів Закону №3543–ХІІ ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняв рішення, яке оформлене протоколом від 12.08.2025 №53 про відмову у наданні позивачеві відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до пункту 9 частини 1 статті 23 Закону №3543–ХІІ.
При цьому, як суд правильно зауважив першої інстанції, сестра позивача, ОСОБА_3 , не є військовозобов`язаною, є працездатною особою, та яка в силу приписів статей 172 та 202 Сімейного кодексу України має здійснювати догляд за матір`ю; при цьому, вона не є особою з інвалідністю, не потребує постійного догляду, не перебуває під арештом, не відбуває покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.
Отже, в контексті встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 оформлене протоколом від 12.08.2025 №53 про відмову у наданні позивачеві відстрочки від призову є цілком законим та обґрунтованим.
За встановлених обставин справи та наведених норм їх правового регулювання, колегія суддів приходить висновку, що в даному випадку відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування спірного рішення та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти рішення про надання відстрочки на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону №3543–ХІІ.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. На думку колегії суддів будь-яких доводів, з боку апелянта, які б могли свідчити про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, апеляційна скарга не містить. 
За таких підстав, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Отже, слід констатувати, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, та підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.
Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На думку колегії суддів, оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Головуюча суддя О. А. Шевчук 

суддя А. В. Бойко

суддя І. І. Тарновецький