УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/13611/25 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л. М. 
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,
суддів    Борисюка Р.М., Панкеєва В.А., 
розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №295/13611/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 січня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Чішман Л.М. у м. Житомирі
в с т а н о в и в :
У вересні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з даним позовом, у якому просило стягнути ОСОБА_1  на свою користь заборгованість за договором про споживчий кредит №3397021 від 23.05.2021 в розмірі 36520,00 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 23.05.2021 в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» Галаган Я.М. подав заявку на отримання кредиту №3397021. Відповідачу було направлено електронне повідомлення (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору. Таким чином ОСОБА_1 уклав договір про споживчий кредит №3397021 від 23.05.2021 року та на підставі платіжного доручення йому були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8000,00 грн. В порушення умов укладеного кредитного договору відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів належним чином не виконав. 13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого, ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» права грошової вимоги до боржників, у тому числі, за кредитним договором №3397021 від 23.05.2021, боржником за яким є ОСОБА_1 . Згідно договору відступлення права вимоги сума заборгованості перед новим кредитором становить 36520,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту -8000,00 грн; заборгованість за відсотками - 27000,00 грн, заборгованість за комісійними винагородами – 1520,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 січня 2026 року позов ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №3397021 від 23.05.2021 в сумі 36520,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту – 8000,00 грн, за відсотками – 27000,00 грн, 1520,00 грн комісії. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги копію звернення до органів поліції щодо шахрайських дій стосовно нього. Матеріали справи не містять доказів письмової згоди позичальника відповідно до вимог ч.3 ст. 207 ЦК України. Позивачем не надано доказів перерахування коштів. Вказує, що є військовослужбовцем, а тому звільняється від нарахування та сплати відсотків. Крім того, забороняється нарахування штрафних санкцій (пені, штрафу). Витрати на правничу допомогу є завищеними та не співмірними з даною справою.
17 березня 2026 року на адресу суду від представника ТОВ «Діджи Фінанс» - Романенка М.Е. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» витрати, понесені останнім на оплату професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції у розмірі 4 000,00 грн за складання відзиву на апеляційну скаргу. Вказує, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про укладення відповідачем договору про споживчий кредит № 3397021 від 23.05.2021, що підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема матеріалами, які свідчать про проходження відповідачем процедури реєстрації, ідентифікації та верифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, а також вчинення ним дій, спрямованих на прийняття умов договору. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами даного правочину. ТОВ «Мілоан» на виконання умов договору про споживчий кредит № 3397021 від 23.05.2021 перерахувало відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок № НОМЕР_1 в сумі 8000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 46933884, яке знаходиться в матеріалах справи. 24.12.2025 АТ «Універсал банк» надало відповідь, зі змісту якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 банком емітовано банківську карту № НОМЕР_2 та надано інформацію про рух коштів за період з 23.05.2021 по 30.05.2021. Пунктом 1.4. кредитного договору, визначено, що термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 07.06.2021. Відповідачем до апеляційної додано посвідчення НОМЕР_3 , дата видачі 26.01.2024, за яким пред`явник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій. Тобто як первісному кредитору, позивачу, так і до матеріалів даної судової справи, не надано документального підтвердження, що на відповідача поширювалися пільги визначені у ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції цього закону, яка була чинною на період нарахування відсотків у спірних правовідносинах. Також, матеріали даної справи не містять відповідних документів, як доказів, у який саме період відповідачем фактично здійснюються заходи і забезпечення національної безпеки і оборони, та відповідно підтвердження звільнення ОСОБА_1 від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом в розумінні частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 23 травня 2021 року між ТОВ “Мілоан” та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №3397021, відповідно до умов якого: сума кредиту — 8000,00 грн; кредит надається строком на 15 днів з 23.05.2021; термін повернення кредиту — 07.06.2021; комісія за надання кредиту — 1520,00 грн одноразово; проценти за користування кредитом: 3000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 Договору); стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.6 Договору); тип процентної ставки — фіксована. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Договір укладено в електронній формі та підписано ОСОБА_1 
ТОВ “Мілоан” свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало ОСОБА_1 кредит в сумі 8000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на картковий рахунок № НОМЕР_4 , згідно платіжного доручення №46933884 від 23.05.2021.
З відомостей про щоденні нарахування та погашення, наданих ТОВ «Мілоан» слідує, що станом на 06.08.2021 загальна сума заборгованості складає 36520,00 грн, яка складається із: 8000,00 грн — борг по тілу; 27000,00 грн — борг по відсотках; 1520,00 грн — борг по комісії. 
13 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №07Т, відповідно до умов якого право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором перейшло до ТОВ “Діджи Фінанс”.
Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу №07Т від 13.09.2021, сума боргу ОСОБА_1 за кредитним договором становить 36520,00 грн з яких: сума заборгованості за тілом кредиту — 8000,00 грн, сума заборгованості за відсотками — 27000,00 грн; заборгованість по комісії — 1520,00 грн.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе за договором зобов`язання, внаслідок чого, виникла заборгованість, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у заявленому розмірі, є обґрунтованими.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. 
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1статті 634 ЦК України).
Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
На підставі частини 1статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
Відповідно до пункту 5 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
У статті 11 цього Закону передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 вказаного Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
У даній справі встановлено, що 23 травня 2021 року ОСОБА_1 підписав договір про надання споживчого кредиту №3397021, згідно умов якого, йому було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту 8000,00 грн, термін кредиту 15 днів, з 23.05.2021; термін повернення кредиту — 07.06.2021; комісія за надання кредиту — 1520,00 грн одноразово; проценти за користування кредитом: 3000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 Договору); стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.6 Договору); тип процентної ставки — фіксована. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. 
Договір про надання споживчого кредиту №3397021 від 23.05.2021 підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором V99112 – 23.05.2021 об 11 год. 40хв.
Згідно платіжного доручення №46933884 від 23.05.2021, ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_4 , перераховано 8000,00 грн, призначення платежу: кошти згідно договору №3397021.
З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про укладеність договору про споживчий кредит №3397021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
Із розрахунку заборгованості вбачається, що ТОВ «Мілоан» нараховувало відсотки за користування кредитними коштами з 23.05.2021 по 07.06.2021 за 15 днів по відсотковій ставці 2,5 % в день, а всього 3000,00 грн заборгованості по відсоткам.
Згідно п. 2.3.1.2. Кредитного договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення строку кредитування відбувається кожний раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість за тілом кредиту. 
Із надано розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами (не погасив тіло кредиту), а відтак відбулася пролонгація строку кредитування на 60 днів (п.2.3.1.2 Договору).
Із розрахунку заборгованості вбачається, що ТОВ «Мілоан» нараховувало відсотки з 08.06.2021 по 06.08.2021 за 60 днів по відсотковій ставці 5 % в день - 24000,00 грн, а всього за весь строк кредитування 75 днів (15 днів + 60 днів - пролонгація) заборгованості по відсоткам становить 27000,00 грн.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок або доказів того, що вказаний картковий рахунок позичальнику не належить.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на відсутність доказів на підтвердження перерахування коштів є необґрунтованими та спростовуються наступним.
У матеріалах справи наявна довідка та виписка АТ «Універсал Банк», із довідки вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 було емітовано банківську карту НОМЕР_2 .
Із виписки, наданої Банком видно про зарахування на вказану карту 23.05.2021 коштів у розмірі 8000,00 грн та те, що ОСОБА_1 активно користування вказаними коштами.
Таким чином, колегія суддів вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним кредитним договором і взяті на себе зобов`язання останнім не виконано, у передбачені в договорі строки грошові кошти та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
З огляду на умови укладеного між сторонами договору про споживчий кредит №3397021, його пролонгацію, відсотки нараховувалися в межах строку кредитування.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. 
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавцю встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). 
Відтак, нарахована одноразова комісія у розмірі 1520,00 грн, передбачена договором №3397021, який підписано сторонами та чинним законодавством України кредитодавцю надано право отримувати плату за обслуговування кредиту, оскільки таке право прямо передбачено Законом України «Про споживче кредитування». 
Щодо доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем згідно посвідчення НОМЕР_3 , видане 26.01.2024 та військового квитка серії НОМЕР_5 від 27.01.2023, а тому проценти, штраф та пеня за користування кредитом не нараховуються.
В частині 15  статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Статтю 14 доповнено пунктом 15 згідно із Законом № 1275-VII від 20.05.2014; в редакції Закону № 1357-IX від 30.03.2021; із змінами, внесеними згідно із Законом № 2459-IX від 27.07.2022 - щодо застосування змін див. пункт 2 розділу II; в редакції Законів № 3621-IX від 21.03.2024, № 3633-IX від 11.04.2024; частина п`ятнадцята статті 14 із змінами, внесеними згідно із Законом № 4213-IX від 14.01.2025 року.
З копії військового квитка та посвідчення УБД відповідача вбачається, що ОСОБА_1 призваний на військову службу 27.01.2023 року.
Таким чином, у період виконання умов договору про надання споживчого кредиту від 23.05.2021, на ОСОБА_1 не поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей».
Відтак, суд першої інстанції зробив правильні висновки з установлених обставин, а також правильно застосував чинні норми закону, які регулюють спірні правовідносини. 
За правилами ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
 
Вимоги позивача про стягнення судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 5000,00 грн підтверджено: договором № 01-05/05 про надання правової допомоги від 05.05.2025, укладеним між ТОВ «Діджи фінанс» та адвокатом Кубраком О.О., детальним описом виконаних робіт від 31.07.2025 року, додатковою угодою №1000 від 31.07.2025 до договору про надання правової допомоги № 01-05/05 від 05.05.2025 року, актом на підтвердження надання правничої (правової) допомоги від 30.11.2024 року; свідоцтвом про право зайняття адвокатською діяльністю. 
Обсяг виконаних адвокатом робіт підтверджується матеріалами справи.
Частинами 4, 5 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Враховуючи категорію і складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокатом, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено повністю, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що заявлений розмір витрат в сумі 5000,000 грн підлягає до стягнення.
Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін із підстав, передбачених статтею 375 ЦПК України.
У відзиві представник ТОВ «Діджи фінанс» - Романенко М.Е. просив стягнути 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції.
На підтвердження заявлених витрат надано: договір № 42649746-АБ про надання правової допомоги від 05.01.2026, укладений між ТОВ «Діджи фінанс» та Адвокатським Бюро «Анастасії Міньковської»; додаткова угода №3397021 від 17.03.2026 до договору про надання правової допомоги; акт на підтвердження надання правничої (правової) допомоги від 17.03.2026; свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю.
Із Акту №3397021 від 17.03.2026 вбачається загальна вартість робіт становить 4000,00 грн: аналіз чинного законодавства, тощо – 500,00 грн; правовий аналіз спірних правовідносин – 500,00 грн; складання відзиву – 3000,00 грн.
Відтак, із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції в розмірі 3000,00 грн – за складання відзиву.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 січня 2026 року залишити без змін.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Т.М. Павицька 

Судді Р.М. Борисюк

В.А. Панкеєва