КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №757/16646/25 Суддя І інстанції - Константінова К.Е.
Провадження № 33/824/995/2026 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Маляренка С.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, зі стягненням судового збору в дохід держави у розмірі 605, 60 грн.
Згідно постанови судді, ОСОБА_1 26 березня 2025 року о 23 год. 22 хв. в м. Києві по вул. Михайла Бойчука, 40А керував транспортним засобом «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Всупереч п. 2.5 ПДР відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що зафіксовано на нагрудні боді-камери №471215 та №474371 працівників поліції. 

Не погоджуючись із постановою судді, захисник Маляренко С.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2025 року, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Крім того, апелянт подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2025 року, мотивуючи клопотання тим, що постанову було винесено за відсутністю ОСОБА_1 , про яку він не знав, оскільки не був своєчасно повідомлений про дату і час розгляду справи. Копію постанови захисник отримав лише 21.11.2025. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що під час оформлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення поліцейський використовував свій власний мобільний телефон, і на зауваження ОСОБА_1 з приводу цього, повідомив, що він має право це робити, чим останнім грубо порушено вищезгадану Інструкцію.
Вказує й апелянт, що працівник поліції, який є представником влади, під час виконання своїх службових обов`язків, спілкувався зі своїм напарником іноземною (російською) мовою та інколи з використанням ненормативної лексики (слів), що є неприпустимим, і паплюжить звання поліцейського, тим більше під час збройної агресії військ російської федерації проти України.
Також апелянт зазначає, що в порушення приписів ч. 1 ст. 266 КУпАП водій ОСОБА_1 не був відсторонений у встановленому законом порядку від керування транспортним засобом і відеозаписи з боді-камер не містять таких відомостей.
Крім того, апелянт зауважує, що матеріали справи, так само як і наявні відеозаписи, не містять відомостей (доказів) факту керування ОСОБА_1 у час та дату, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 282670 від 26.03.2025, будь-яким транспортним засобом, у тому числі автомобілем марки «SKODA Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 (на відеозаписі з назвою «282670» (в момент увімкнення боді-камер поліцейських і їх виходу із службового автомобіля, автомобіль «SKODA Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , знаходиться у нерухомому стані (не рухається) на аварійці на узбіччі).
Апелянт також звертає увагу, що поліцейськими під час збирання доказів у справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, не було роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП.
Також, як зазначає апелянт, в порушення п. 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, долучені поліцейськими до матеріалів справи відеозаписи із боді-камери поліцейських не є безперервними.
До того ж апелянт вказує, що з досліджених відеозаписів із боді-камери поліцейських у ОСОБА_1 не вбачається наявність ознак наркотичного сп`яніння, що зазначені поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення та у Направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а поведінка останнього повністю відповідає обстановці і останній у ввічливій формі спілкується з поліцейськими.
Натомість, як зазначає апелянт, з дослідженого відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 на першочерговому етапі не відмовляється від проходження в установленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння і згоден був його пройти за умови забезпечення поліцейськими його супроводу додому під час комендантської години, яка мала настати через 35-40 хв., на що поліцейський відповів, що «ЦЕ ВАШІ ПРОБЛЕМИ».
Крім того, захисник вказує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять Акту огляду в установленому Законом порядку особи на стан наркотичного сп`яніння із відомостями про відмову ОСОБА_1 пройти такий огляд. В порушення приписів Інструкції та Порядку копія (2-й екземпляр) Акту огляду на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не було складено та вручено ОСОБА_1 . 
Також апелянт зазначає, що як вбачається із направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, останнє не містить відомостей про відмову водія ОСОБА_1 пройти в установленому законом порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я та не містить підпису ОСОБА_1 .
Окремо апелянт звертає увагу суду, що ОСОБА_1 самостійно 27.03.2025, о 20 год. 20 хв., тобто наступного дня після нібито вчинення ним адміністративного правопорушення, сам особисто з власної ініціативи звернувся до медичної лабораторії «МЕДЛЮКС», де з метою спростування факту наявності в його організмі наркотичних речовин і перебування на момент зупинки працівниками поліції керованого ним транспортного засобу у стані наркотичного сп`яніння, здав біологічний зразок (сечу) для лабораторного дослідження. Згідно результатів лабораторних досліджень біологічних зразків (сечі) ОСОБА_1 , у організмі останнього не виявлено жодного наркотичного засобу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Щодо клопотання про поновлення строку на оскарження постанови, то слід зазначити, що як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 та його захисник Маляренко С.В. в судовому засіданні при розгляді справи присутні не були, копія постанови у встановленому законом порядку їм не направлялась, на п`яте звернення захисник отримав копію постанови лише 21.11.2025. У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення реалізації права на апеляційний перегляд судового рішення, вважаю, що строк апеляційного оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 16.08.2025 слід поновити.
По суті апеляційної скарги слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, порушення ОСОБА_1 зазначених вимог п. 2.5. ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №282670, згідно якого ОСОБА_1 26 березня 2025 року о 23 год. 22 хв. в м. Києві по вул. Михайла Бойчука, 40А керував транспортним засобом «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Всупереч п. 2.5 ПДР відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що зафіксовано на нагрудні боді-камери №471215 та №474371 працівників поліції.
Зазначений протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала і безпосередньо ОСОБА_1 якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП і який він підписав протокол без жодних зауважень.
В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються карткою обліку адміністративного правопорушення від 26.03.2025; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.02.2025; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції. 
Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.
Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 які полягають у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в законному порядку, є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.
З переглянутого під час апеляційного розгляду відеозапису вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР - проїзд на регульований пішохідний перехід на заборонений «червоний» сигнал світлофора. ОСОБА_1 на це пояснив, що думав заїхати на парковку. Поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомив, що його буде притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за проїзд регульованого пішохідного переходу на заборонений «червоний» сигнал світлофора. В подальшому працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про виявлені у нього під час спілкування ознаки наркотичного сп`яніння: дивна поведінка, тремтять руки і розширені зіниці, що не реагують на світло, у зв`язку з чим запропонував пройти медичний огляд у лікаря нарколога, на що ОСОБА_1 спочатку погодився. Пізніше ОСОБА_1 поцікавився, що буде у разі відмови, на що поліцейський йому повідомив, що буде складено протокол за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом з такими ознаками. Після цього, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Поліцейський вказав, що з правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 ознайомив та повідомив, що на нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР України, за те, що він керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду, що й було зроблено. На ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, з яким його було ознайомлено. Поліцейський поцікавився, чи має водійські права дівчина ОСОБА_1 та сказав, що краще їй сісти за кермою, адже ОСОБА_1 не може продовжувати поїздку. 
Щодо доводів про те, що матеріали справи та наявні відеозаписи не містять відомостей (доказів) факту керування ОСОБА_1 у час та дату, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 282670 від 26.03.2025, будь-яким транспортним засобом, у тому числі автомобілем марки «SKODA Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , то вони спростовуються даними відеозапису та постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за порушення ОСОБА_1 ПДР, зокрема, проїзд на регульований пішохідний перехід на заборонений «червоний» сигнал світлофора. На запитання поліцейського, чому ОСОБА_1 проїхав на червоний сигнал світлофора. останній пояснив, що думав заїхати на парковку. 
Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про відсутність безперервності відеозапису, оскільки як вбачається з відеозапису з нагрудних камер поліцейського, він вівся з моменту зупинки транспортного засобу та до ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та вручення його копії.
Що стосується доводів захисника про те, що під час оформлення матеріалів справи поліцейський використовував свій власний мобільний телефон, то відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, тобто вказана норма не конкретизує, які саме технічні засобу відеозапису мають бути застосовані. А більш того, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи. Ці дані встановлюються в тому числі показниками технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото, відеозапису, а тому зйомка подій правопорушення працівниками поліції на власний телефон законом не заборонена. Крім того, під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та оформлення матеріалів справи поліцейськими вівся запис на офіційні нагрудні боді-камери №471215 та №474371, відеозапис з яких був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Твердження апелянта про те, що працівник поліції, який є представником влади, під час виконання своїх службових обов`язків, спілкувався зі своїм напарником іноземною (російською) мовою ніяким чином на впливають на висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 в порушенні ним п. 2.5 ПДР України. 
Також є не підставою для скасування рішення суду доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не був відсторонений у встановленому законом порядку від керування транспортним засобом, а більш того, з дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису вбачається, що поліцейський поцікавився у ОСОБА_1 , чи має дівчина ОСОБА_1 посвідчення водія та пояснив, що в подальшому краще їй сісти за кермо, адже ОСОБА_1 не може продовжувати керування транспортним засобом.
Також є неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими під час збирання доказів у справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, не було роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , поліцейський роз`яснив йому права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомив, що його буде притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за проїзд на регульований пішохідний перехід на заборонений «червоний» сигнал світлофора. Після того, як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, поліцейський вказав, що з правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 ознайомив та повідомив, що на нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР України, за те, що він керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння. 
Також не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння. 
Так, згідно з Розділом 1 п.2. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, зазначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Як вбачається з відеозапису, працівники поліції при спілкуванні зі ОСОБА_1 виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння на місці зупинки, які базувалися на зовнішніх поведінкових та фізіологічних показниках, зокрема пальце-носовою пробою та підсвічуванням зіниць очей, після чого повідомили про виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: дивна поведінка, тремтять руки і розширені зіниці, що не реагують на світло, заперечень щодо чого ОСОБА_1 не висловлював. Отже, доводи апеляційної скарги апелянта про те, що відеозаписи не містять даних про те, що працівники поліції вбачали у ОСОБА_1 будь-які ознаки сп`яніння, є необґрунтованими. 
Щодо тверджень апелянта, що ОСОБА_1 згоден був пройти огляд, за умови забезпечення поліцейськими його супроводу в зворотньому напрямку під час комендантської години, яка мала настати через 35-40 хв., то як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 дійсно цікавився як буде добиратись після проходження огляду на місце, на що поліцейські повідомили, що доставлять його. Будь - яких дій, направлених на проходження такого огляду ОСОБА_1 не зробив, а в подальшому відмовився від проходження огляду.
Не заслуговують на увагу й доводи апелянта про неналежне оформлення направлення на огляд водія та відсутність акту огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Так, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, у зв`язку з чим було складено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено, що ОСОБА_1 направляється на огляд у зв`язку з виявленими ознаками, втім, останній відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Що стосується доводів про відсутність акту огляду, то слід зазначити, що такий акт складається за наслідками проведеного огляду та в ньому зазначаються результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу. У даному ж випадку, водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, тому у справі і відсутній акт огляду. 
При цьому, посилання захисника на проходження ОСОБА_1 огляду у медичній лабораторії «МЕДЛЮКС», де за результатами досліджень сечі ОСОБА_1 від 27.03.2025 наркотичних засобів не виявлено, не можуть бути взяті до уваги, з огляду на наступне.
За змістом розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.
Згідно з наказом Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.05.2019 № 563 «Про оптимізацію організації проведення медичних оглядів на стан сп`яніння в м. Києві» Київській міській наркологічній клінічній лікарні "Соціотерапія" надається право на проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Лабораторія «МЕДЛЮКС» не наділена таким правом проводити огляд водіїв на стан сп`яніння та не уповноважена перевіряти належність заявнику наданого ним біоматеріалу у вигляді сечі, збирання якої не проводиться лабораторією, а доставляється заявником в ємності для сечі самостійно.
Згідно з ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Пунктом 9 розділу ІІ указаної Інструкції визначено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Отже, проведення огляду за відсутності поліцейського свідчить про те, що не було забезпечено достовірності результатів дослідження, а також походження біоматеріалу (сечі) саме від ОСОБА_1 , а не будь-якої іншої особи.
Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Отже, у даному випадку результати дослідження лабораторії «МЕДЛЮКС»№ 99 від 27.03.2025 щодо визначення наркотиків у сечі ОСОБА_1 не можуть вважатися дійсними, а тому до уваги не беруться.
Окрім того, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності не за перебування в стані наркотичного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
За вказаних обставин, висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на комплексі доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи. 
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, та призначив стягнення у межах санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною.
При цьому, слід зазначити, що суд першої інстанції, у вступній частині постанови помилково вказав дату народження ОСОБА_1 як « ІНФОРМАЦІЯ_2 » замість вірного « ІНФОРМАЦІЯ_1 », така описка є технічною, і не свідчить про незаконність потсанови.
Будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б могли стати підставою для скасування рішення суду першої інстанції не встановлено. 
З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника Маляренка Сергія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційну скаргу захисника Маляренка Сергія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2025 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Л.І. Кепкал