ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/10067/24 Суддя (судді) першої інстанції: Петро ПАЛАМАР

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Карпушової О.В., Ключковича В.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження з моменту винесення рішення суду.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16.12.2024, яке набрало законної сили, адміністративний позов задоволено повністю, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії з 01.03.2024 без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат.
До Черкаського окружного адміністративного суду 04.09.2024 звернулася адвокат Горстка Я.В. в інтересах ОСОБА_1 із заявою про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо неналежного виконання рішення суду, прийнятого в адміністративній справі №580/10067/24 щодо виплати пенсії з обмеженням її максимальним розміром і направленням окремої ухвали для вжиття заходів щодо усунення порушень.
В обґрунтування поданої заяви зазначено, що рішення суду, яке набрало законної сили, відповідач у добровільному порядку не виконує. Встановлені у вказаному судовому рішенні правовідносини продовжують існувати на даний час. А тому, на думку заявника, наявні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо невиконання рішення суду.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року заяву в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправними дій при виконанні судового рішення в адміністративній справі №580/10067/24 залишено без задоволення.
Приймаючи рішення про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що боржником вчинено конкретні заходи, спрямовані на виконання в повному обсязі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 у справі №580/10067/24, а тому відсутні підстави для визнання протиправними дій при виконанні судового рішення.
Судом не встановлено свідомого невжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача, а заява позивача про визнання протиправними рішень, дій вчинених відповідачем є необґрунтованою.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву позивача у повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не з`ясовано повно і всебічно обставин, якими обґрунтовував позивач свої вимоги, не взято до уваги надані позивачем мотиви та докази, в зв`язку з чим дана ухвала суду підлягає скасуванню.
Апелянт стверджує, що ОСОБА_1 нараховується пенсія у розмірі 36743,88 грн, а не в розмірі 38 618,88 грн, як зазначено в перерахунку пенсії за березень 2025 року. Вважає, що пенсійний орган не доплачує пенсію позивачу.
В апеляційній скарзі зазначає, що не може звертатися до суду з новим позовом, оскільки спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2025 та від 08.12.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до суду 14.10.2025 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 у справі №580/10067/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії з 01.03.2024 без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат.
Позивач звернувся до Головного управління із заявою від 24.01.2025 щодо перерахунку та виплати пенсії на виконання рішення суду без обмеження максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність.
Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 21.02.2025 повідомило, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 у справі №580/10067/24, що набрало законної сили 16.01.2025, з 01.03.2024 проведено перерахунок пенсії без обмеження максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат. Розмір пенсії з 01.03.2024 становить 36 743,88 грн. Пенсію у перерахованому розмірі позивач отримуватиме із березня 2025 року. Щодо виплати доплати пенсії за період з 01.03.2024 до 28.02.2025 у загальній сумі 46 286,40 грн повідомлено, що буде здійснено за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.
Позивач, не погоджуючись із невиконанням рішення суду, звернувся до суду першої інстанції із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Аналогічний висновок викладено у ч. 2-3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (ч.1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України
Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаного рішення позивачу здійснено перерахунок пенсії, зокрема згідно протоколу від 12.02.2025 про перерахунок пенсії з 01.03.2024 - підсумок пенсії (з надбавками): 36 743,88 грн, з урахуванням максимального розміру: 36 743,88 грн.
Так, поданий до клопотання розрахунок пенсії, згідно якого - підсумок пенсії (з надбавками): 38 618,88 грн, з урахуванням максимального розміру: 36 743,88 грн, здійснений з урахуванням коефіцієнта пониження відповідно до постанови КМУ від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що Головним управлінням ПФУ в Черкаській області вжито усіх заходів з метою виконання вказаного вище рішення Черкаського окружного адміністративного суду.
Судова колегія зазначає, що незгода позивача із виплатою пенсії в розмірі 38 618,88 грн з урахуванням коефіцієнта пониження відповідно до постанови КМУ від 03.01.2025 №1 є підставою для звернення в суд з новим позовом, а не застосування норм статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у межах справи №580/10067/24.
Отже, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено протиправність дій Головного управління ПФУ в Черкаській області, які полягають у неналежному виконанні рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року.
Так, у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України оцінці підлягає рішення, вчинене суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення без задоволення заяви позивача поданої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.
При цьому колегія суддів наголошує, що апеляційна скарга позивача повністю дублює його заяву, подану до суду першої інстанції, тобто в ній не наведено норм законодавства, які порушені чи не враховані судом першої інстанції, не спростовано викладену в ухвалі суду правову позицію.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно зі статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 242, 250, 316, 382, 383, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року у справі №580/10067/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді О.В. Карпушова

В.Ю.Ключкович