ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2026 року м.Чернігів Справа № 620/263/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді - Клопота С.Л. 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, 

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 та просить наступне.
1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої у листопаді 2025 року за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 на виконання додаткового рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі № 620/15399/23.
2. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої у листопаді 2025 року за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 на виконання додаткового рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі № 620/15399/23.
3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої у листопаді 2025 року за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 на виконання додаткового рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі № 620/15399/23 за увесь період такої затримки - з 01 березня 2018 року по 01 листопада 2025 року відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та з урахуванням пункту 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159.
Ухвалою судді від 19.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.
Відповідачем подано відзив на позов, у якому останній позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити.
Дослідивши матеріали справи, суд враховує таке. 
ОСОБА_1 (далі також «позивачка») з 01 вересня 2000 року по 24 жовтня 2023 року проходила військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 (далі також «відповідач»).
Старший солдат ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 07.10.2023 № 66-РС на підставі підпункту “б” (за станом здоров`я) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» була звільнена з військової служби у відставку та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.10.2023 № 306 була виключена зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 24 жовтня 2023 року.
24 жовтня 2023 року - в день розрахунку при виключенні позивачки зі списків особового складу частини, відповідач не провів виплату всіх сум, що належать позивачу від військової частини НОМЕР_1 - не виплатив індексацію грошового забезпечення.
З метою відновлення порушеного права на володіння своїм майном - індексацією грошового забезпечення, ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року (набрало законної сили 24.07.2024) та додатковим рішенням від 17 лютого 2025 року (набрало законної сили 01.04.2025) у справі № 620/15399/23 було підтверджено протиправну невиплату індексації грошового забезпечення у встановлені строки виплати:
• визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін, для проведення індексації грошового забезпечення;
• зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін, для проведення індексації грошового забезпечення;
• визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078;
• зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 із розрахунку 4030 гривень 01 копійок щомісячно у сумі 185380,46 грн із застосуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
01 листопада 2025 року на картковий рахунок ОСОБА_1 надійшли грошові кошти від військової частини НОМЕР_1 в сумі 182599 (сто вісімдесят дві тисячі п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 75 коп., на сторінці мобільного додатку банку було вказано «zhidno rishennia Chernihivs’koho OAS vid 17.02.2025 roku 620/15399/23».
Проте, в порушення вимог статті 116 КЗпП України, ні в день виплати зазначених сум, ні опісля, відповідач не надавав позивачці детальної інформації про виплачені 01 листопада 2025 року суми.
У зв`язку з такими обставинами, з метою покращення правового становища позивачка звернулась до адвокатки. 
На поштову адресу відповідача рекомендованим поштовим відправленням АТ «Укрпошта» № 1400200181516 був направлений адвокатський запит від 03.11.2025 № 154/гз з проханням надати детальну інформацію про виплачені 01 листопада 2025 року ОСОБА_1 суми.
Одночасно, зазначеним адвокатським запитом позивачка в особі адвокатки звернулась до відповідача з проханням такого змісту: «1. Відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-III від 19 жовтня 2000 р. та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159 прошу нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) компенсацію втрати частини доходів у зв 'язу з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, виплаченої 01 листопада 2025 року на виконання додаткового рішення Чернігівського окружного адміністративного суду 17 лютого 2025 року у справі № 620/15399/23.».
Згідно відомостей рекомендованого поштового відправлення АТ «Укрпошта» № 1400200181516 адвокатський запит від 03.11.2025 № 154/гз був вручений представнику відповідача 07 листопада 2025 року, втім запитаної інформації відповідач не надав.
Не погодившись з цим, позивачка звернулась до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
З поданих суду доказів убачається, що на виконання додаткового рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі № 620/15399/23, військова частина НОМЕР_1 здійснила:
- розрахунок індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 із розрахунку 4030 гривень 01 копійок щомісячно у сумі 185380,46 грн із застосуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;
- 01 листопада 2025 року - нарахування та виплату в сумі 182599,75 грн.
Отже, індексація грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, право на яку набула позивачка під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , була виплачена тільки в листопаді 2025 року із затримкою на один і більше календарних місяців з вини відповідача, що встановлено додатковим рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі № 620/15399/23.
Виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, передбаченої Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159 відповідач не провів ні в день виплати заборгованості, ні станом на день подання позовної заяви.
Оскільки несвоєчасна виплата індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 відбулась з вини органу, який нараховує і виплачує грошове забезпечення, що встановлено додатковим рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі № 620/15399/23, позивачка має право на одержання компенсації втрати частини індексації грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків її виплати.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 1 цього Закону передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
В силу статті 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Положеннями статті 34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР передбачено компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, що провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до частини шостої статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).
Заробітна плата в розумінні частини першої статті 94 КЗпП України означає винагороду, яка обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», яка складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
Основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.
Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці працівникам у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів (стаття 1, частина перша статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року №1282-XII зі змінами).
Відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі також «компенсація») провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед іншого, заробітна плата (грошове забезпечення) (частина перша, друга статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050- ІІІ).
Відповідно до п. п. 2.2.7, 2.2.8 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 р. № 5 та розробленої відповідно до Закону України "Про оплату праці" № 108/95-ВР, суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників та суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати входять до фонду додаткової заробітної плати.
З наведеного висновується, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, є складовими заробітної плати (грошового забезпечення).
На належності сум індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати, як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував і Конституційний Суд України у Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013.
Конституційний Суд України у вказаному Рішенні виходив з того, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Так, держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.
У пункті 2.2 Рішення від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення нараховуються в результаті перерахунку грошового забезпечення та відновлення прав позивача, порушених при виплаті грошового забезпечення у меншому розмірі, отже вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що індексація та компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати є складовою заробітної плати (додатковою заробітною платою).
Аналогічна за змістом правова позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом при вирішенні подібних правовідносин, зокрема у постановах від 12.05.2022 у справі № 280/9017/20, від 29.09.2021 у справі № 160/8332/20, від 24.09.2020 у справі № 806/2883/17, від 28 серпня 2024 року у справі № 580/9690/23.
Отже, індексація заробітної плати та компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати - це механізми підвищення заробітної плати, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Тобто, індексація та компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати це не окремий вид доходу, а механізм підвищення заробітної плати у випадках, визначених законодавством.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.05.2022 у справі № 380/8976/21.
Питання, пов`язані з проведенням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі також «Закон № 2050-ІІІ») та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 (далі також «Порядок № 159»).
Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: заробітної плати (грошового забезпечення), сум індексації грошових доходів громадян, тощо.
Статтею другою Закону № 2050-ІІІ визначено: «Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян.
Статтею третьою Закону № 2050-ІІІ встановлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться)
Норми абзацу сьомого пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 визначають, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Пункти 1, 2 Порядку № 159 відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Пунктом 4 Порядку № 159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Пунктом 5 Порядку № 159 встановлено, що сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
При цьому, зі змісту статті 1 Закону № 2050-ІІІ вбачається, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.
Статті 2, 3 Закону № 2050-ІІІ встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, визначення поняття «доходи» для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050- ІІІ та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема: заробітна плата (грошове забезпечення), суми індексації грошових доходів громадян.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку № 159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені, що підтверджено Рішенням Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 9-рп/2013 у справі № 1-18/2013.
З аналізу норм Закону № 2050-III та Порядку № 159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:
1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;
2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);
3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);
4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;
5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.
У той же час, за приписами Конституції України та КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Таким чином, у разі невиконання судового рішення, позивач має право на виплату компенсації за час затримки виконання судового рішення.
Отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону №2050-III є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.
Наведена правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 12.05.2022 у справі № 815/3998/16, від 20.05.2020 у справі № 815/2454/18, від 31.03.2020 у справі № 817/621/18 та від 26.02.2020 у справі № 826/8319/16.
Відтак, позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків виплати частини грошового забезпечення, адже вона виплачується у разі порушення строків виплати доходу (грошового забезпечення), а не виконання рішення суду. Оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку грошового забезпечення та відновлення прав позивача, порушених при виплаті грошового забезпечення у меншому розмірі, вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 14 травня 2019 року у справі № 804/2994/18, від 23 грудня 2020 року у справі № 640/7975/15-а, від 05 липня 2022 року у справі № 420/7633/20 та від 09 серпня 2022 року у справі № 460/4765/20.
Отже компенсація чистини втраченого доходу виплачується не з моменту постановлення судового рішення, на підставі якого такий дохід фактично виплачений, а саме з часу, коли у особа набула право на отримання такого доходу.
Аналогічного змісту правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України викладені від 11 липня 2017 року у справі №2а-1102/09/2670 та Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 826/8319/16.
Також суд зазначає, що право позивачки на одержання компенсації втрати частини індексації грошового забезпечення також підтверджується настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати, адже грошовий дохід - індексація грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 не був виплачений у встановлені строки, протиправність чого встановлена додатковим рішенням суду від 17 лютого 2025 року у справі № 620/15399/23.
При цьому, виплату компенсації втрати частини доходів відповідач не здійснив у день виплати заборгованості - 01 листопада 2025 року.
Від так слід дійти висновку, що позивачка має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому, донарахування належних громадянину сум компенсації втрати частини доходів має здійснюватися до дня фактичної виплати заборгованості, щодо якої порушені строки виплати - до 01 листопада 2025 року.
З наведеного убачається, що ОСОБА_1 має право на одержання компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, адже вона виплачується у разі порушення строків виплати доходу (сум індексації грошового забезпечення), а не виконання рішення суду. 
Оскільки вказані кошти нараховані в результаті нарахування індексації, як складової належного грошового забезпечення та відновлення прав позивача, порушених у зв`язку з її не виплатою, вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Оскільки виплата грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 була проведена відповідачем лише 01 листопада 2025 року та, в порушення вимог Закону № 2050-III та Порядку № 159, в день виплати не було здійснено виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, позивачка уважає обґрунтованими позовні вимоги цього адміністративного позову.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.
Підстави для повернення судового збору відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору. 
Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій та бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, – задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої у листопаді 2025 року за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 на виконання додаткового рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі № 620/15399/23.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої у листопаді 2025 року за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 на виконання додаткового рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі № 620/15399/23.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої у листопаді 2025 року за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 на виконання додаткового рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі № 620/15399/23 за увесь період такої затримки - з 01 березня 2018 року по 01 листопада 2025 року відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та з урахуванням пункту 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159.
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. 
Повний текст рішення виготовлено 13 березня 2026 року. 

Суддя Сергій КЛОПОТ