Справа  № 209/1418/26
Провадження № 3/209/308/26

П О С Т А Н О В А
Іменем України 

22 квітня 2026 року      м. Кам`янське 

Суддя Дніпровського районного суду міста Кам`янського Юрченко Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, що надійшов з Відділення поліції № 1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 2 ст. 184 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
18 квітня 2026 року до Дніпровського районного суду міста Кам`янського надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені відносно ОСОБА_2 ..
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 13.02.2026 року, приблизно о 11:05 годин, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , повторно, протягом року після накладення адміністративного стягнення, ухилилась від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення отримання обов`язкової базової середньої освіти малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який з 12.01.2026 року до теперішнього часу не приступив до навчання в КЗ «Ліцей № 25» КМР, в зв`язку з не проходженням медичної комісії, за місцем проживання антисанітарні умови для життя. Своїми діями ОСОБА_2 порушила Закон України «Про охорону дитинства» та Закон України «Про освіту», чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.184 КУпАП..
В судові засідання, призначені на 10.04.2026 року та 22.04.2026 року, ОСОБА_2 до суду не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, клопотання про відкладення судового розгляду від неї не надходило. Також, про призначення судового засідання щодо ОСОБА_2 було відображено у списку справ призначених до розгляду на сайті Судової влади України, який є у вільному доступі громадян.
Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, враховуючи той факт, що судом було використано всі можливі засоби повідомлення особи, та те, що подальше відкладення справи призведе до необґрунтованого затягування її розгляду, дійшов висновку, що за таких обставин на підставі ст. 268 КУпАП вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з огляду на наступне.
Кваліфікуючою ознакою адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП є ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Частиною 2 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.
Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.
Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені ст. 150 СК України, а саме батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до абз. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в пункті 16 своєї постанови від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Складаючи протокол про адміністративне правопорушення інспектором поліції має бути розкрито таку ознаку об`єктивної сторони адміністративного правопорушення як «ухилення від виконання батьківських обов`язків».
Згідно з інформацією, яка зазначена у зверненні в.о. директора ліцею № 25 КМР Шульги М. від 27.01.2026 року № 18, адресованому начальнику ВП № 1 Кам`янського РУП Ільницькому М., адміністрація комунального закладу освіти повторно порушила питання щодо вжиття заходів реагування та проведення відповідної профілактичної бесіди з сім`єю ОСОБА_2 щодо необхідності її сином ОСОБА_3 , 2015 року народження, здобувати повну загальну середню освіту. Вказує, що ОСОБА_2 вже була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184, ч. 2 ст. 184 КУпАП. Проте, дитина до навчання так і не приступила. Зазначають, що на теперішній час розпочато другий семестр 2025-2026 навчального року, проте жодних належних заходів для забезпечення відвідування дитиною навчального закладу освіти матір`ю не вжито, що на думку керівництва ліцею № 25 свідчить про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків, визначених чинним законодавством України. Тобто, накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідльності, адміністративних стягнень у зв`язку з визнанням її винуватою у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 , ч. 2 ст. 184 КУпАП, не є дієвим.
Разом з тим, з письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено, що ОСОБА_2 незаміжня, має на утриманні трьох дітей, вагітна четвертою дитиною, строк пологів квітень 2026 року, отримує державну допомогу на кожну дитину та внаслідок малозабезпеченості. 
З письмових пояснень її сина ОСОБА_4 встановлено, в тому числі, що він школу не відвідує, оскільки його ображають однокласники. Повідомив, що з мамою планують перевести його до іншого навчального закладу – ліцею № 44 або 30. 
З письмових пояснень матері ОСОБА_2 . ОСОБА_5 встановлено, що її донька має трьох дітей, їй відомо, що отримує державну допомогу на кожну дитину. У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем інколи звертається до неї з проханням допомогти коштами для придбання продуктів харчування. 
Згідно із ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Стаття 62 Конституції України прямо вказує, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Суд критично оцінює докази, що містяться в адміністративному матеріалі, в частині їхньої належності, достовірності та достатності для того, щоб дійти поза розумним сумнівом висновку про винуватість ОСОБА_2 в ухиленні від виконання батьківських обов`язків.
Самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, а саме те, що ОСОБА_2 повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення ухилилась від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення отримання обов`язкової базової середньої освіти малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та порушила Закон України «Про охорону дитинства», оскільки останній 12.01.2026 року до теперішнього часу не приступив до навчання в КЗ «Ліцей № 25» КМР, у зв`язку з не проходженням медичної комісії, не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_2 , як мати, ухилялася чи не виконувала покладені на неї обов`язки по вихованню дитини.
Суд звертає увагу, що під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, представниками органу поліції не було надано належну правову оцінку обставинам, за яких ОСОБА_2 повідомляла підстави, за яких її син не ходить до школи, що в сукупності з іншими обставинами, враховуючи письмові пояснення самого ОСОБА_4 , може свідчити про реальні труднощі, з якими стикається вагітна мати трьох дітей та через які об`єктивно не може в достатній мірі впливати на сина, а не про ухилення від виконання батьківських обов`язків.
Відповідно до ч. 9 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Статтею 2 Закону України «Про соціальні послуги» встановлюється, що соціальні послуги надаються для досягнення таких цілей: 1) профілактика складних життєвих обставин; 2) подолання складних життєвих обставин; 3) мінімізація негативних наслідків складних життєвих обставин.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про соціальні послуги» до основних принципів надання соціальних послуг відносяться гуманізм, соціальна справедливість, неупередженість та безпечність, індивідуальний підхід.
При цьому, суд констатує, що за критеріями 2) безробіття 3) малозабезпеченості вказана сім`я може належати до категорії сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах і які не можуть самостійно подолати негативний вплив обставин. До осіб/сімей, які мають найвищий ризик потрапляння у складні життєві обставини через вплив несприятливих зовнішніх та/або внутрішніх чинників, крім, зокрема, тих, чинники впливу на яких визначено вище, є малозабезпечені сім`ї з дітьми; сім`ї, у яких діти систематично без поважних причин не відвідують заклади освіти, про що вказано у пункті 4 Порядку надання соціальних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 № 587, а тому покладання всього тягаря відповідальності лише на матір (без взяття до уваги інших складних життєвих обставин, у яких опинилася сім`я) суперечить загальним засадам справедливості, добросовісності та розумності, на яких регулюються сімейні відносини.
Суд виходить з того, що держава повинна реагувати не лише застосуванням примусу, але й сприяти подолати складні життєві обставини, у які потрапила сім`я.
При цьому, суд наголошує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.
Суд також звертає увагу на те, що відповідно до фабули пред`явленого ОСОБА_2 обвинувачення, їй також інкримінується за місцем реєстрації проживання в антисанітарних умовах для життя дітей. Проте, докази вищенаведеному до матеріалів справи про адміністративне правопорушення органом, який уповноважений складати протоколи про адміністративне правопорушення, не надані.
За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, а саме його об`єктивної сторони, яка полягає в ухиленні від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітніх дітей, а також суб`єктивної сторони, яка характеризується відсутністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, зокрема відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст.247, ст. ст. 283-284, 294 КУпАП, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Кам`янського протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим або її може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Суддя Я.О.Юрченко