П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/34714/24	

Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В.
Дата і місце ухвалення: 19.01.2026р., м. Одеса 

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді: Бойка А.В.,
суддів : Тарновецького І.І.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В :
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року задоволено частково позов ОСОБА_1 .
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, що складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які були нараховані та виплачені за період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року, а також допомоги на оздоровлення за 2020-2023 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2022 рік, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, з урахуванням вже виплачених сум.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року задоволено клопотання ОСОБА_1 , подане в порядку статті 382 КАС України, про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/34714/25.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ) у місячний строк з моменту отримання копії ухвали суду подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 30.01.2025р. по справі №420/34714/24.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року прийнято звіт ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 ) від 14.01.2026р. про виконання судового рішення по справі №420/34714/24.
Встановлено ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 ) новий строк для подання звіту про виконання судового рішення від 30.01.2025р. по справі №420/34714/24 у повному обсязі.
Зобов`язано відповідача у двомісячний строк з моменту отримання копії вказаної ухвали суду подати до звіт про виконання в повному обсязі судового рішення по справі №420/34714/24.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою в частині прийняття звіту ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та не правильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу від 19.01.2026р. та ухвалити по справі нове рішення про зобов`язання відповідача подати до Одеського окружного адміністративного суду у чотирнадцятиденний строк звіт про виконання судового рішення по справі №420/34714/24. 
Також, апелянт просить роз`яснити командиру військової частини, що у разі неподання звіту про виконання судового рішення або його невиконання у визначений судом строк, до нього може бути застосований штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції необґрунтовано виходив з того, що на виконання рішення суду відповідачем здійснено перерахунок грошового забезпечення позивача, сума доплати становить 128 859,21 грн., яка не виплачена на користь ОСОБА_1 через відсутність фінансування на вказані потреби; позивачем не заперечувався розмір нарахованої суми грошового забезпечення на виконання рішення суду на 128 859,21 грн. Апелянт стверджує, що при здійсненні висновку про належний розрахунок військовою частиною його грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року судом залишено поза увагою, що військовою частиною НОМЕР_2 взагалі не проведено перерахунку за спірний період таких складових грошового забезпечення, як надбавка за особливості проходження служби, премія та індексація грошового забезпечення. Відомості про перерахунок грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відсутні. Такі дії відповідача свідчать про умисне створення умов для штучного зниження розміру перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання рішення суду.
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що 30.01.2026р. відповідач виплатив ОСОБА_1 103 692,58 грн., що взагалі не відповідає сумі грошового забезпечення, яка повинна бути виплачена на виконання рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року по справі №420/34714/24. При цьому, позивач не має можливості надати власний перерахунок грошового забезпечення за вказаний період, а саме: надбавки за особливості проходження служби, премії та індексації тому, що відповідачем в довідці не визначено його тарифну ставку, а також не зазначено який прожитковий мінімум використано при перерахунку.
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
У Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).
Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Судом можуть бути вжиті заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.
На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин 1 та 2 статті 129-1 Конституції України в їх системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21 листопада 2024 року №4094-ІХ внесені зміни до КАС України, який доповнено статтею 382-1 КАС України про порядок розгляду заяви про зобов`язання подати звіт, статтею 382-2 КАС України, яка регламентує розгляд звіту про виконання судового рішення та статтею 382-3 - рішення за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення, які є чинними з 19 грудня 2024 року.
Відповідно до п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Отже, з 19 грудня 2024 року питання судового контролю вирішуються у судах з урахуванням змін, внесених Законом №4094-ІХ.
Відповідно до ч.1 ст.382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Згідно ч.2, 3 ст.382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Частиною п`ятою статті 382-3 КАС України визначено, що суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Згідно ч.11 ст.382-3 КАС України якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що на виконання рішення суду по справі №420/34714/24 військовою частиною 27.05.2025р. було здійснено нарахування та виплату позивачу 3 338,87 грн. Також, відповідачем здійснено запит до Національної гвардії України на виділення додаткових асигнувань по загальному фонду, КПКВК 1003020, за КЕКВ 2800 “Інші поточні видатки” на виконання судового рішення на загальну суму 128 859,21 грн. 
Судом враховано той факт, що стороною відповідача зазначено про невиплату позивачу грошового забезпечення на загальну суму 128 859,21 грн. через відсутність фінансування на вказані потреби, а також, що позивачем не заперечувався розмір нарахованої суми грошового забезпечення на виконання рішення суду на 128 859,21 грн.
А відтак, за висновками суду, судове рішення в частині здійснення перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 виконано відповідачем, а в частині виплати донарахованих сум – не виконано у зв`язку з відсутністю фінансування на відповідні видатки. Зазначене свідчить про часткове виконання ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ) рішення суду.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для прийняття звіту ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ) про виконання судового рішення по справі №420/34714/24 в частині здійснення належного перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 .
Як вбачається зі змісту наданого відповідачем перерахунку (а.с.139) військовою частиною здійснено лише перерахунок посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. Однак, надбавку за особливості проходження служби та премію військовою частиною не перераховано.
Так, відповідно до пункту 1 Розділу VIII «Надбавка за особливості проходження служби» Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018р. №200, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які проходять військову службу в Національній гвардії України, виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.
Таким чином, розмір надбавки за особливості проходження служби обраховується у відсотках від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.
У спірний період, за який відповідачем проведено перерахунок посадового окладу та окладу за військовим званням, ОСОБА_1 щомісячно отримував надбавку за особливості проходження служби, а тому вказана надбавка також має бути перерахована.
Аналогічна ситуація і щодо перерахунку премії позивача.
Також, з наданих відповідачем матеріалів не вбачається за можливе встановити факт перерахунку ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення за 2020-2023 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2022 рік, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року.
Суд першої інстанції на вказані обставини не звернув уваги, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність підстав для прийняття звіту в частині здійснення перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 .
Прийняття судом такого звіту, як належного виконання судового рішення, суперечить статті 129-1 Конституції України, статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтям 14, 370 КАС України.
Оскільки судове рішення по справі №420/34714/24 не виконано в повному обсязі ні в частині здійснення відповідного перерахунку, а ні, як наслідок, в частині виплати донарахованих сум, тому колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для прийняття звіту.
Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, не повне з`ясування судом обставин справи..

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 328, 382 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року скасувати.
Постановити у справі нову ухвалу, якою встановити ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ) новий строк для подання до Одеського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення від 30.01.2025р. по справі №420/34714/24 протягом тридцяти днів з дня отримання копії даної постанови.
Роз`яснити ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ), що наслідком неподання звіту про виконання судового рішення або його невиконання у визначений судом строк, встановлення судом відсутності підстав для прийняття звіту про виконання рішення суду, у відповідності до ч.3 ст.382-3 КАС України, є накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач 		А.В. Бойко	
Судді	  	І.І. Тарновецький   О.А. Шевчук