Справа № 490/7609/23
н\п 2-а/490/6/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року    м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Державної служби з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

11.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду міста Миколаєва з даним позовом до Державної служби з безпеки на транспорті, в якому просив визнати протиправнимита скасувати постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, а саме постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу: Серія АА №000012945 від 26.07.2023 року; Серія АА №000012948 від 26.07.2023 року; Серія АА №000013089 від 27.07.2023 року; Серія АА №000013090 від 27.07.2023 року.
В обгрунтування позову зазначено наступне.
Позивач стверджує, що працівники Укртрансбезпеки, які виносили спірні постанови та притягували позивача до відповідальності ідентифікували лише транспортні засоби тягачі марки MAN TGX 18.440 д/н НОМЕР_1 , MAN TGX 18.440 д/н НОМЕР_2 та MAN TGX 18.400 д/н НОМЕР_3 , власником яких є ОСОБА_1 .
Разом з тим, позивач зазначає, що транспортні засоби MAN TGX 18.440 д/н НОМЕР_1 , MAN TGX 18.440 д/н НОМЕР_2 та MAN TGX 18.400 д/н НОМЕР_3 самі по собі не можуть перевозити взагалі будь-які вантажі, оскільки згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу є тягачами і можуть перевозити вантажі лише в з`єднанні з іншими транспортними засобами – напівпричепами. І в них не може бути по п`ять осей (як зазначено в оскаржуваних Постановах), що підтверджується фото моделі даних транспортних засобів. Отже працівники Укртрансбезпеки навіть не намагалися визначити другі транспортні засоби за допомогою якого перевозилися вантажі. В той же час на офіційному Сервісі перевірки адміністративних правопорушень за посиланням https://wim.dsbt.gov.ua, яке зазначене в оскаржуваних Постановах міститься фото: – напівпричепу та його державний номерний знак д/н НОМЕР_4 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 є загальним напівпричіпом контейнеровозом для перевезення контейнерів або доопрацьованого (обріз до висоти 2000 м.м. з тент/ без тент) контейнерного типу 1А, як кузов власного виготовлення для перевезення насипних вантажів (зернових культур) марки ROLFO (Постанова 12945); – напівпричепу та його державний номерний знак д/ НОМЕР_6 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_7 є спеціалізованим напівпричіпом контейнеровозом марки KOEGEL (Постанова 12948, 13090); – напівпричепу та його державний номерний знак д/н НОМЕР_8 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_9 є спеціалізованим напівпричіпом контейнеровозом марки KOEGEL (Постанова 13089). Отже, автоматичний ваговий прилад зафіксував напівпричепи позивача, але не ідентифікував їх. При цьому працівники Укртрансбезпеки під час винесення спірних Постанов всупереч вимогам п.6 Інструкції 512 також не вжили заходів щодо уточнення цих даних.
Тобто, позивач стверджує, що відповідач не визначив якими саме транспортними засобами (за типом) здійснювалося перевезення вантажу, що очевидно призвело до неправильного визначення відповідачем в Постанові нормативно-вагових параметрів загальної маси транспортних засобів на рівні 40 тон. Адже, як видно з таблиці, до транспортних засобів позивача, як до двовісного автомобілю (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом) повинні застосовуватися нормативно-вагові параметри загальної маси транспортного засобу у 42 тони. Таким чином показники правопорушення, що зафіксовані в автоматичному режимі не є доведеними, як зазначено в Постанові. При цьому відповідач під час винесення оскаржуваної Постанови також повинен був застосувати похибку у 2 відсотки, яка встановлена Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими Постановою КМУ №30 від 18.01.2001р.
Отже, ОСОБА_1 зазначає, що враховуючи, що згідно свідоцтв про державну реєстрацію транспортного засобу напівпричепи марки ROLFO д/н НОМЕР_4 , KOEGEL д/н НОМЕР_10 та KOEGEL д/н НОМЕР_8 є напівпричепами контейнеровозами, а також той факт, що позивач як власник транспортних засобів не притягувався органами поліції до відповідальності за ст. 121 КУпАП по факту самовільного переобладнання транспортних засобів, підстав стверджувати, що вказані транспортні засоби не є контейнеровозами – немає. Таким чином, відповідач помилково дійшов висновку, що в даному випадку на спірне перевезення вантажу не розповсюджувалися нормативні вагові параметри, які застосовуються до контейнеровозів.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2023 року дану адміністративну справу передано на розгляд судді Черенковій Н.П.
Ухвалою судді від 16.08.2023 року вказану позовну заяву залишено без руху надано строк на усунення недоліків.
29.08.2023 року на адресу суду, на виконання вимог ухвали від 16.08.2023 року, від представника позивача - адвоката Сафронова Ю.І. надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою судді від 31.08.2023 року вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.
23.10.2023 року на адресу суду від представника відповідача - Лобанової О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказала наступне.
Постановою від 26.07.2023 серії АА № 00012945 зафіксовано фактичні параметри транспортно засобу. Так, встановлено, що: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3620 мм, 2-3: 5750 мм, 3-4: 1300 мм; 4-5: 1320 мм; навантаження на вісь 1 - 7550 кг, 2 - 10550 кг, 3 - 10200 кг, 4 - 9600 кг; 5 - 9350 кг; загальна маса - 47250 кг. висота - 3.886 м.; ширина - 2.559 м.; довжина - 14.737 м. Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT). Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі.
Постановою від 26.07.2023 серії АА № 00012948 зафіксовано фактичні параметри транспортно засобу. Так, встановлено, що: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3610 мм, 2-3: 5810 мм, 3-4: 1310 мм; 4-5: 1310 мм; навантаження на вісь 1 - 8400 кг, 2 - 13450 кг, 3 - 9900 кг, 4 - 9400 кг; 5 - 9350 кг; загальна маса - 50500 кг. висота - 3.521 м.; ширина - 2.444 м.; довжина - 15.284 м.; Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT). Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі.
Постановою від 27.07.2023 серії АА № 00013089 зафіксовано фактичні параметри транспортно засобу. Так, встановлено, що: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3610 мм, 2-3: 5790 мм, 3-4: 1310 мм; 4-5: 1310 мм; навантаження на вісь 1 - 7900 кг, 2 - 11750 кг, 3 - 9200 кг, 4 - 9450 кг; 5 - 8850 кг; загальна маса - 47150 кг. висота - 3.913 м.; ширина - 2.425 м.; довжина - 15.164 м.; Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT). Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі.
Постановою від 27.07.2023 серії АА № 00013090 зафіксовано фактичні параметри транспортно засобу. Так, встановлено, що: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3610 мм, 2-3: 5810 мм, 3-4: 1310 мм; 4-5: 1310 мм; навантаження на вісь 1 - 7850 кг, 2 - 12850 кг, 3 - 9200 кг, 4 - 8750 кг; 5 - 8650 кг; загальна маса - 47300 кг. висота - 3.511 м.; ширина - 2.442 м.; довжина - 15.332 м.; Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT). Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі.
Сторона відповідача зазначає, що позивач вказує, що при винесенні оскаржуваних постанов Укртрансбезпека не застосувала похибку у 2 відсотки, як це передбачено Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30. Відповідно до абзацу четвертого пункту четвертого Правил № 30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд. Тобто, якби перевищення загальної маси транспортного засобу було не 18.688 відсотки і навантаження на строєні осі транспортного засобу не 29.4 відсотки, а не більше двох відсотків – позивач мав право не оформлювати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні та не вносити плату за проїзд. Так як вагові параметри були більше 2 відсотків позивач мав оформити відповідний дозвіл, який видається територіальними органами Національної поліції України. Оскільки такого дозволу позивачем оформлено не було – Укртрансбезпекою складені постанови у справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 132-1 КУпАП, зафіксовані в автоматичному режимі. 
Також, представницею відповідача зазначено, що позивачем вказується, що в оскаржуваних постановах, всупереч вимогам пункту 11 Порядку № 1174 не вказані виміряні з урахуванням похибки вагові параметри, які перевищили нормативні. Однак дане твердження не відповідає дійсності, оскільки в лівій частині оскаржуваних постанов (над фотографією) такі параметри вказані, а саме: постанова від 26.07.2023 серії АА № 00012945 - загальна маса - 42570 кг (47300 кг з врахуванням похибки 10 %) постановою від 26.07.2023 серії АА № 00012948 - загальна маса - 45450 кг (50500 кг з врахуванням похибки 10 %) постановою від 27.07.2023 серії АА № 00013089 - загальна маса - 42435 кг (47150 кг з врахуванням похибки 10 %) постановою від 27.07.2023 серії АА № 00013090 - загальна маса - 42570 кг (47300 кг з врахуванням похибки 10 %) Таким чином, у оскаржуваних постановах про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті зазначено виміряні, з урахуванням похибки, вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги. 
Зважаючи на викладене, представниця відповідача вважає, що оскаржувані постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відповідають усім вищенаведеним критеріям та містять усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та пунктом 17 Порядку №1174, а отже, зміст оскаржуваних постанов відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами). Також, оскаржувані постанови відповідають додатку 1 Інструкції № 512 (із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства інфраструктури № 324 від 14.05.2022). 
Відтак, постанови, що оскаржуються позивачем у цій справі містять необхідну інформацію, згідно якої уповноваженою посадовою особою Укртрансбезпеки було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто Позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП.
Крім того, сторона відповідача зазначає, що як видно з інформаційної картки автоматичного пункту габаритно-вагового контролю транспортні засоби - тягачі були зафіксований саме з напівпричіпами (це видно також по кількості вказаних в інформаційній картці осей) і при розрахунках враховувалась і їх вага. 
Також представниця відповідача стверджує, що на фото, що додавалось до відзиву відсутнє маркування, яке б вказувало, що на транспортному засобі перевозився контейнер. До відзиву додаються роз`яснення щодо видів та вигляду контейнерів. Зазначене також вказує на відсутність належних доказів перевезення вантажів за допомогою контейнерів. Таким чином позивач здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом в розумінні вищезазначених норм та не здійснював перевезення контейнеру, тому фактична маса транспортного засобу повинна бути не більше 40 т, а навантаження на здвоєнні осі – не більше 16 тон.
Підсумовуючи вищевикладене, сторона відповідача вважає, що на виконання вимог статті 19 Конституції України, статей 245, 279-5, 283 КУпАП уповноваженими посадовими особами Укртрансбезпеки належним чином виявлено та зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП та розглянуто справу про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті. Натомість, позивачем не наведено жодних належних та допустимих, достатніх доказів на спростування позиції відповідача, якою він керувався при притягненні особи до адміністративної відповідальності.
13.12.2023 року від представника позивача - адвоката Сафронова Ю.І. надійшла відповідь на відзив, в якому звертає увагу суду на те, що напівпричіп є таким же транспортним засобом як і тягач, про що має відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. І в даному випадку не є важливим чи має цей транспортний засіб власне джерело енергії, оскільки тягач самостійно також не може перевозити вантаж. Для цього йому потрібен напівпричіп. Тобто ці транспортні засоби можуть використовуватися за функціональним призначенням лише в з`єднанні між собою, а тому немає «основного» та «додаткового» транспортного засобу як намагається довести представник відповідача, ці транспортні засоби є рівними в спірних правовідносинах і обов`язок працівника Укртрансбезпеки, який виносив спірну Постанову описати цю обставину. Отже, є абсолютно очевидним той факт, що спірна Постанова мала містити державний номер напівпричепу, однак по факту не містить його, що свідчить про порушення працівником Укртрансбезпеки вимог Інструкції під час прийняття спірної Постанови.
Крім того, представник позивача зазначає, що зважування дійсно було проведено в автоматичному режимі, при цьому обладнанням були зафіксовані державні номерні знаки транспортних засобів, які рухалися у составі. Однак, фіксація, це не ідентифікація транспортних засобів. З Постанов та матеріалів, які відповідач додав до відзиву видно, що інспектор ідентифікував лише тягачі. Тобто визначено марку, модель, тип транспортного засобу його власника. На відміну від напівпричепа, де цього нічого не встановлено. Тобто посадова особа Укртрансбезпеки не реалізувала повноваження, передбачені пунктом 4 Інструкції №513, зокрема щодо встановлення під час опрацювання матеріалів отриманого інформаційного файлу повноти інформації про зафіксований транспортний засіб (в даному випадку напівпричеп). 
Отже, сторона позивача вважає, що інспектор не міг вірно застосувати нормативні вагові параметри до транспортних засобів позивача передбачені п.22.5 ПДР України, оскільки в нього не було повної інформації, зокрема про тип транспортного засобу. Тобто інспектор під час прийняття рішення про притягнення позивача до відповідальності, не маючи інформації про другий транспортний засіб керувався припущенням, що це є звичайний транспортний засіб, застосувавши до нього ваговий норматив 40 тон. А вже коли позивач додав до позову свідоцтва про реєстрацію напівпричепів контейнеровозів, представник відповідача у відзиві намагаючись виправдати дії інспектора, доводить про те, що останній начебто по фото визначив, що це не контейнеровоз і перевозив він не контейнер. Очевидно що така поведінка відповідача є недопустимою в таких правовідносинах і суперечить ст. 19 Конституції України.
Також, сторона позивача не погоджується з обгрунтуванням представника відповідача про 2 відсотки похибки, які не була враховані під час винесення Постанови, оскільки в даному випадку було 42 тони, при яких 2% похибки або звільняє позивача від відповідальності взагалі або передбачає меншу суму штрафу. Отже дії відповідача, в особі його уповноважених працівників, призвели до накладення на позивача штрафу за адміністративне правопорушення, яке не було ним вчинено, та до порушення принципу «належного урядування».
За такого, представник позивача вважає, що твердження представника відповідача про те, що ним було ідентифіковано напівпричіп та оскаржувана постанова виноситься в автоматичному режимі і містить усі дані, що визначені ст. 283 КУпАП не витримує жодної критики. Посилання на інформаційну картку є взагалі недоречним, адже цей документ по-перше на іноземній мові (без перекладу), по-друге не містить інформації, яких транспортних засобів він стосується.
Також, адвокат Сафронов Ю.І. зазначає, що аргументи відповідача про те, що відповідно до вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом забороняється перевозити в універсальних контейнерах, зокрема, сипучі вантажі без тари, не мають правового значення, оскільки це не спростовує факт перевезення вантажу в контейнері з використанням напівпричепу контейнеровозу. Це може порушенням перевезення вантажів, але не може бути наслідком для застосування відповідальності передбаченої частиною 2 статті 132-1 КУпАП. Аналогічно недотримання власником вантажу або ж перевізником вимог щодо маркування контейнеру, виду вантажу або ж способу його розміщення у контейнері не змінює призначення та технічних характеристик одиниці транспортного обладнання, яка розміщена на спеціалізованому напівпричепі-контейнеровозі, для цілей її ідентифікації як вантажного контейнера у розумінні абз. 4 розділу І «Терміни та поняття» Правил №363 та для цілей застосування положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху. Крім того вказані обставини не слугували підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Адже позивача було притягнуто до відповідальності саме за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами, а не за порушення вимог щодо маркування контейнерів. Більше того, в жодному нормативно-правовому акті України не зазначено про те, що вимоги щодо збільшеної максимальної фактичної маси транспортного засобу застосовуються виключно за умови дотримання вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 №363 (далі - Правила №363). Це є виключно власною думкою представника відповідача.
При цьому, сторона позивача стверджує, що наявний в матеріалах фотознімок із фотофіксацією транспортного засобу не не підтверджує доводи відповідача про відсутність маркування та опломбування на контейнеровозі, згідно Правил №363, оскільки вказані обставини могли бути встановлені Укртрансбезпекою лише при особистому огляді спірного транспортного засобу. Адже фото, по-перше зроблено здалеку і маркування просто на ньому не може бути видно, по-друге не з усіх сторін транспортного засобу. Проте доказів вчинення таких дій відповідачем не надано. 
Отже, представник позивача вказує, що все обгрунтування відповідача зводиться до того, що інспектор начебто по фото встановив, що це контейнеровоз. При тому що інспектор в базі даних навіть не запитував інформації про цей напівпричіп, і матеріали додані відповідачем до відзиву це підтверджують.
За такого, враховуючи вищевказане, сторона позивача вважав заперечення, викладені у відзиві безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, а тому позов підлягає задоволенню.
Ухвалою суду від 20.05.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.
Розпорядженням керівника апарату суду від 09.02.2026 року було призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з поданням суддею Черенковою Н.П. заяви про відставку та відрахування її зі штату суду.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
11.02.2026 року матеріали справи передано судді.
Ухвалою судді від 16.02.2026 року прийнято до свого провадження адміністративну справу №490/7609/23 за позовом  ОСОБА_1 до Державної служби з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі. Постановлено призначити справу до судового розгляду по суті на 26.03.2026 року на 15:30 год.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надали.
Як вбачається з матеріалів справи (том 1 аркуш 122) ухвала судді від 16.02.2026 року доставлено до електронного кабінету преджставнику позивача Сафронову Ю.І.: 18.02.2026 року 0:30:21. Таким чином, позивач та його представник повідомлені про дату час та місце розгляду справи належним чином.
В судовому засіданні представниця відповідача наполягала на розгляді справи за відсутності позивача та його представника.
На підставі частини п`ятої статті 205 КАС України, з урахуванням що неявка позивача та представника позивача в судове засідання має місце без поважних причин, а також що позивачем та його представником не повідомлено суд про причини неявки та оскільки від них не надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а неявка позивача та його представника не перешкоджає розгляду справи та представниця відповідача наполягає на розгляді справи по суті, судом ухвалено розглядати справу на підставі наявних у ній доказів.
Суд, заслухавши пояснення представниці відповідача, дослідивши та перевіривши всі аргументи сторін викладені ними в документах по суті справи та докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.
Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
За змістом п.1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи у продовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Щодо постанови серія АА №00012945.
26.07.2023 року заступником начальника відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Криштоп Я.І. розглянуто відомості з матеріалів інформаційного файлу та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серія АА №00012945, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.
Відповідно до оскаржуваної постанови, 14.07.2023 р. о 18 год. 27 хв., за адресою Н-11, км 76+702 Дніпропетровська обл. відповідальна особа ОСОБА_1 , допустив рух транспортного засобу MAN TGX 18.440 д/н НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,313% (2,525 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 132-1 КУпАП.
Результати автоматизованої фіксації транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення: Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу загальна маса – 42525 кг. Фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3620 мм, 2-3: 5750 мм, 3-4: 1300 мм, 4-5: 1320 мм; навантаження на вісь 1 - 7550 кг, 2 - 10550 кг, 3 - 10200 кг, 4 - 9600 кг, 5 - 9350 кг; загальна маса - 47250 кг; висота - 3.886 м.; ширина - 2.559 м.; довжина - 14.737 м.
Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_11 , зареєстрованого 04.03.2023 р. підтверджено факт належності позивачу транспортного засобу MAN TGX 18.440 д/н НОМЕР_1 . 
Особливі відмітки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_11 свідчать, що транспортний засіб MAN TGX 18.440 є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 власником спеціалізованого напівпричепа-контейнеровоза марки ROLFO, реєстраційний номер НОМЕР_4 є ОСОБА_2 , в особливих відмітках зазначено: «загальний напівпричіп н/пр - контейнеровоз для перевез. конт. типу 1А або доопрац. (обріз до висоти 2000 мм, з тент/без тент) конт. типу А1, як куз. власн. вигот. для перевез. насип. вант. (зерн. кул)».
Щодо постанов серія АА №00012948, серія АА №00013090.
26.07.2023 року старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Дорошенко О.В. розглянуто відомості з матеріалів інформаційного файлу та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серія АА №00012948, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.
Відповідно до оскаржуваної постанови, 14.07.2023 р. о 18 год. 27 хв., за адресою Н-11, км 76+702 Дніпропетровська обл. відповідальна особа ОСОБА_1 , допустив рух транспортного засобу MAN TGА 18.440 д/н НОМЕР_2 із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 13,625% (5,45 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 132-1 КУпАП.
Результати автоматизованої фіксації транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення: Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу загальна маса – 45450 кг. Фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3610 мм, 2-3: 5810 мм, 3-4: 1310 мм, 4-5: 1310 мм; навантаження на вісь 1 - 8400 кг, 2 - 13450 кг, 3 - 9900 кг, 4 - 9400 кг, 5 - 9350 кг; загальна маса - 50500 кг; висота - 3.521 м.; ширина - 2.444 м.; довжина - 15.284 м.
26.07.2023 року головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Дорошенко О.В. розглянуто відомості з матеріалів інформаційного файлу та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серія АА №00013090, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.
Відповідно до оскаржуваної постанови, 18.07.2023 р. о 22 год. 46 хв., за адресою Н-11, км 76+702 Дніпропетровська обл. відповідальна особа ОСОБА_1 , допустив рух транспортного засобу MAN TGА 18.440 д/н НОМЕР_2 із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,425% (2,57 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 132-1 КУпАП.
Результати автоматизованої фіксації транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення: Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу загальна маса – 42570 кг. Фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3610 мм, 2-3: 5810 мм, 3-4: 1310 мм, 4-5: 1310 мм; навантаження на вісь 1 - 7850 кг, 2 - 12850 кг, 3 - 9200 кг, 4 - 8750 кг, 5 - 8650 кг; загальна маса - 47300 кг; висота - 3.511 м.; ширина - 2.442 м.; довжина - 15.332 м.
Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_12 , зареєстрованого 16.11.2021 р. підтверджено факт належності позивачу транспортного засобу: спеціалізованого вантажного сідлового тягача MAN TGА 18.440 д/н НОМЕР_2 . 
Особливі відмітки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_12 свідчать, що транспортний засіб MAN TGА 18.440 є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 власником спеціалізованого напівпричепа-контейнеровоза марки KOEGEL, реєстраційний номер НОМЕР_10 є ОСОБА_3 , в особливих відмітках зазначено: «загальний напівпричіп н/пр - контейнеровоз, переобл. 2021 для перевез. конт. типу 1А або доопрац. (обріз до висоти 2000 мм, з тент/без тент) конт. типу А1, як куз. власн. вигот. для перевез. насип. вант. (зерн. кул)».
Щодо постанови серія АА №00013089.
27.07.2023 року заступником начальника відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Криштоп Я.І. розглянуто відомості з матеріалів інформаційного файлу та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серія АА №00013089, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.
Відповідно до оскаржуваної постанови, 18.07.2023 р. о 19 год. 53 хв., за адресою Н-11, км 76+702 Дніпропетровська обл. відповідальна особа ОСОБА_1 , допустив рух транспортного засобу MAN TGX 18.400 д/н НОМЕР_3 із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,088% (2,435 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 132-1 КУпАП.
Результати автоматизованої фіксації транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення: Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу загальна маса – 42435 кг. Фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3610 мм, 2-3: 5790 мм, 3-4: 1310 мм, 4-5: 1310 мм; навантаження на вісь 1 - 7900 кг, 2 - 11750 кг, 3 - 9200 кг, 4 - 9450 кг, 5 - 8850 кг; загальна маса - 47150 кг; висота - 3.913 м.; ширина - 2.425 м.; довжина - 15.164 м.
Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_13 , зареєстрованого 05.05.2023 р. підтверджено факт належності позивачу транспортного засобу MAN TGX 18.400 д/н НОМЕР_3 . 
Особливі відмітки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_13 свідчать, що транспортний засіб MAN TGX 18.440 є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 власником спеціалізованого напівпричепа-контейнеровоза марки KOEGEL, реєстраційний номер НОМЕР_8 є ОСОБА_1 , в особливих відмітках зазначено: «спеціалізований напівпричіп н/пр - контейнеровоз переобл. для перевез. контейнерів типу 1А або доопрац. з тентом, як кузов власного виготовлення».
Вищевказані правопорушення зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу WIM 78 WAGA-WIM35, сертифікат відповідності законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки UA.TR.113-0694/11F-22 чинний до 26.12.2023 р.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до ч.5 ст.14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
За приписами п.1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Приписами статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08 вересня 2005 року № 2862-ІУ рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Пунктом 22.5. ПДР визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Таким чином, пунктом 22.5. ПДР передбачені обмеження як вагових так і габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів.
Дослідивши матеріали справи, а саме: постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії АА №000012945 від 26.07.2023 р., АА №000012948 від 26.07.2023 р., АА № 000013089 від 27.07.2023 р., АА№ 000013090 від 27.07.2023 р., судом встановлено, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України, перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,313% (2,525 т), на 13,625% (5,45 т.), 6,088% (2,435 т.), 6,425% (2,57 т.) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, у зв`язку з чим ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст.132-1 КУпАП.
Факт перевищення загальної маси транспортних засобів підтверджують наявні в матеріалах справи інформаційні картки габаритно-вагового контролю, за якими загальна маса транспортних засобів є більше за максимально дозволеної 40 тон.
Також містяться дані щодо виміряних з урахуванням похибки вагових або габаритних параметрів транспортних засобів.
При цьому, суд враховує, що згідно Наказу №363 н/причеп-контейнеровоз-транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій-контейнерів.
Згідно з положеннями п.п.17.2-17.5 Правил №363 забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать Перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).
Крім цього, відповідно до вимог п.17.15 Правил №363, після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил навісити бірку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача.
Судом, з матеріалів справи, зокрема, з фотознімків, доданих до оскаржуванихпостанов, встановлено, що транспортні засоби (тягачі) перевозили контейнера, до конструкції яких внесені зміни - додано тентований верх.
Як вбачається з наданих позивачем копій свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу позивач є власником зазначених вище трьохвісних вантажних сідлових тягачів марки MAN TGX 18.440 д.н.з. НОМЕР_14 , MAN TGА 18.440 д.н.з. НОМЕР_2 , MAN TGX 18.400, д.н.з. НОМЕР_3 та спеціалізованого напівпричіпу н/пр. контейнеровозу KOEGEL д.н.з. НОМЕР_8 .
Власниками загальних напівпричіпів н/пр. контейнеровозів ROLFO д.н.з. НОМЕР_4 та KOEGEL, д.н.з. НОМЕР_10 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно, які використовувались позивачем під час перевезень.
При цьому з наданих свідоцтв вбачається переобладнання транспортних засобів, в деяких свідоцтвах зазначено: спеціалізований напівпричіп н/пр-контейнеровоз переобладнаний для перевез. Конт. Тип 1 А або доопр. (обріз до Н 2200 мм, з/безтент. Тип 1А як кузова власн. вигот. для перев. насип. вант. (у т.ч. зернових культур).
Позивач зазначає, що у даному випадку перевезення здійснювались двовісними автомобілями (тягачами) з трьохвісними напівпричепами (контейнеровозами), які є невід`ємною частиною спеціалізованого сідлового тягача з допустимою вагою перевезення 42000 кг.
Позивач в обгрунутування своїх вимог, посилався на те, що оскільки до діючої редакції п.22.5 Правил дорожнього руху введено поняття змінних кузовів на контейнеровозі, тобто підвищена вагова норма розповсюджується не лише на перевезення контейнерів, а й змінних кузовів, тобто кузовів, які також легко від`єднуються за допомогою фітінгів, але за своєю конструкцією не є контейнерами, то на їх перевезення не розповсюджуються правила для перевезення контейнерів, однак розповсюджується підвищена вагова норма по загальній масі транспортного засобу у 42,00 або 44,00 тони (в залежності від того скільки осей у вантажного автомобіля, дві або три).
Однак, суд не приймає до уваги вказані доводи та зазначає, що відокремлення в п.22.5 Правил дорожнього руху законодавцем такого виду перевезень, як перевезення контейнеровозом, та встановлення іншого (вищого) вагового обмеження, може бути застосовано до спірних правовідносин та аналогічних ним лише у випадку здійснення перевезення вантажу контейнеровозом з використанням безпосередньо універсального контейнера, який є одиницею транспортного обладнання багаторазового використання, призначеного для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручного для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).
Так, Розділом 17 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 №363, передбачено, що універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі. В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян.
Забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.
При цьому, матеріали справи не містять ТТН та позивачем не зазначено та матеріали справи не місять інформації щодо вантажу, який перевозився позивачем. Документи, які підтверджують перевезення вантажу автомобільним транспортом у контейнері відсутні.
В свою чергу, саме собою зазначення у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу «напівпричіп - спеціалізований н/пр контейнеровоз» не є свідченням того, що перевезення вантажу здійснювалось у контейнері.
Позивачем на площадку для перевезення контейнерів установлено кузов із переобладнаних контейнерів (зрізано їх верхню частину та накрито тентом) з метою збільшення ваги перевезення вантажу. Будь-яке маркування відсутнє. Така зміна функціонального призначення контейнеровоза не надає позивачу можливості збільшити норматив навантаження транспортного засобу.
Крім того, будь-яких доказів щодо здійснення позивачем вантажного перевезення саме змінним кузовом, ідентифікації такого кузова, доказів щодо придбання або використання змінного кузову до суду позивачем не надано.
Відповідно до вимог законодавства забороняється перевезення вантажів у контейнерах, які завантажені з порушенням Міжнародної конвенції щодо безпечних контейнерів.
В справі відсутні жодні докази, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортними засобами, які належать позивачу, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в контейнерах, згідно з їх призначенням.
Крім того, наказом Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" від 10.06.2019 № 148 «Про прийняття та скасування національних стандартів, прийняття поправки до національного стандарту» прийнято національні стандарти, гармонізовані з європейськими стандартами, методом підтвердження з наданням чинності з 01 серпня 2019 року, зокрема:
- ДСТУ EN 12406:2019 (EN 12406:1999, IDT) «Знімні кузови. Термообмінні кузови класу C. Розміри та загальні вимоги»;
- ДСТУ EN 12410:2019 (EN 12410:1999, IDT) «Знімні кузови. Термообмінні кузови класу A. Розміри та загальні вимоги».
Наведені ДСТУ прийняті на підставі європейських стандартів EN 12406:1999 «Swap bodies - Thermal swap bodies of Class C - Dimensions and general requirements», а також12410:1999, IDT «Swap bodies - Thermal swap bodies of Class A - Dimensions and general requirements, IDT».
Суд звертає увагу, що стандарти Європейського союзу, можуть враховуватися адміністративними судами як аргументація, міркування стосовно гармонійного тлумачення національного законодавства України згідно з усталеними стандартами правової системи Європейського союзу, однак не як правова основа (джерело права) врегулювання відносин, щодо яких виник спір.
Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 по справі № 9901/636/18, від 03.08.2022 по справі № 910/9627/20.
Зі змісту наведених Європейських стандартів вбачається, що змінний кузов - це кузов, придатний для міжнародних перевезень та перевезень автомобільним, залізничним транспортом, а також змішаних перевезень.
Змінний кузов класу «А» позначає всі змінні кузови які обладнані нижніми фітингами, розташованими у відповідності до специфікації визначеною для контейнерів типу 1А (40) відповідно до міжнародного стандарту ISO 668:1995 (див. розділ 1, EN 12410:1999, IDT).
Змінний кузов класу «С» позначає всі змінні кузови які обладнані фітингами, розташованими у відповідності до специфікації визначеною для контейнерів типу 1С (20) відповідно до міжнародного стандарту ISO 668:1995 (див. розділ 1, EN 12406:1999, IDT).
Крім того, у розділах 2 наведених Європейських стандартів EN 12406:1999 IDT, EN 12410:1999 IDT зазначено, що вказані стандарти прийняті, зокрема, у відповідності до EN 283:1991 «Swap bodies - Testing».
При цьому, з аналізу стандарту EN 283:1991 «Swap bodies - Testing» вбачається, що вказаний стандарт встановлює вимоги до змінних кузовів, яким вони мають відповідати за результатами випробування, а також регламентують порядок проведення таких випробувань.
Також зазначений стандарт передбачає можливість випуску вказаних змінних кузовів за умови їх відповідності вимогам та на підставі рішення уповноваженого органу влади відповідної держави.
Окрім того, Європейським стандартом EN 13044:2000 «Swap bodies, identification and marking» встановлює вимоги до маркування змінних кузовів з метою їх подальшої ідентифікації.
Так, маркування змінних кузовів для їх ідентифікації здійснюється шляхом нанесення коду, який має містити інформацію про власника, серійний номер змінного кузову, контрольну цифру та ідентифікатор категорії обладнання (див. розділу 3, EN 13044:2000).
Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що вищевказані положення Європейських стандартів встановлюють чіткі вимоги для змінних контейнерів, їх випробування, необхідність отримання дозволу уповноваженого органу відповідної держави для їх подальшого випуску, а також вимоги до їх маркування з метою подальшої ідентифікації.
Як вже зазначалось, з фотознімків доданих до оскаржуваних постанов вбачається, що вказані у постановах сідельні тягачі з напівпричепами, які перевозили предмети з ознаками контейнерів з тентованими верхами не містили будь-яких маркувань.
При цьому, позивачем будь-яких доказів, щодо здійснення вантажного перевезення саме змінними кузовами, ідентифікації таких кузовів, доказів щодо придбання або використання змінних кузовів, товарно-супровідних документів на перевезення вантажу тощо, які б могли свідчити на користь доводів позивача, до суду не надано.
Посилання позивача на висновки викладені в рішеннях апеляційних судів щодо маркування контейнеру, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, суд зазначає, що Наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 №521 затверджено Порядок затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання (далі Порядок № 521).
Відповідно до п. п. 1.1, 1.5 Порядку № 521 цей порядок визначає механізм затвердження конструкції колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) категорій M, N, O, L, нових частин та обладнання, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах (далі - обладнання) відповідно до вимог Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів, 1958 року з поправками 1995 року (далі - Угода).
На кожен КТЗ або партію обладнання, тип яких відповідає вимогам єдиних технічних приписів, що підтверджується сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання, виробник або його уповноважений представник - резидент України видає сертифікат відповідності.
На кожен новий КТЗ або партію обладнання, які відповідають вимогам єдиних технічних приписів, але відповідність типу яких не підтверджена сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання, а також на КТЗ, що були у користуванні, сертифікат відповідності видають уповноважені органи або органи із сертифікації, акредитовані відповідно до законодавства, призначені Міністерством інфраструктури України.
Аналіз наведених положення свідчать про те, що змінні кузови, які в розумінні Порядку № 521 є обладнанням до колісного транспортного засобу підлягають сертифікації.
При цьому, позивачем на підтвердження доводів позовної заяви до матеріалів справи також не долучено й сертифікатів змінного кузову, яким згідно тверджень позивача перевозився вантаж.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач здійснював вантажні перевезення транспортними засобами, які не використовувалися в момент зафіксованого порушення як контейнеровоз, тому фактична маса таких транспортних засобів повинна бути не більше 40 тон.
Відтак, враховуючи те, що транспортні засоби, зазначені в оскаржуваних постановах не здійснювали контейнерні перевезення в розумінні положень Наказу № 363, не перевозили змінний кузов, а фактична загальна маса транспортних засобів є більшою за гранично допустиму, яка визначена пунктом 22.5 ПДР України, суд дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Щодо посилань позивача на те, що оскаржувані постанови не містять відомостей щодо напівпричепу-контейнеровоза, приєднаного до сідлового тягача, то суд зазначає, що нормативно-правовими актами не передбачено зазначення у постанові про адміністративне правопорушення даних щодо марки, моделі, реєстраційного номеру причепу.
Водночас, у спірних постановах міститься штрих код за посиланням якого можна, зокрема, побачити момент вчинення правопорушення, реєстраційний номер напівпричепу-контейнеровоза.
Суд звертає увагу, що приписами п. 12 Порядку № 1174 в редакції, чинній до внесення 23.02.2024 року Постановою КМУ № 202 змін, була передбачена можливість фіксації та розпізнавання державного номерного знаку транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристороїв. Проте, після внесення змін, які набрали чинності 28.02.2024 року зазначеною постановою, вказані положення щодо фіксації в метаданих та постанові державного номерного знаку причепу та визначення його типу були виключені.
Таким чином, доводи позивача щодо не визначення/не відображення номера та типу причепа в постанові про адміністративне правопорушення є безпідставними та спростовуються вищенаведеним.
До того ж, суд вважає, що вимоги пункту 22.5 Правил дорожнього руху стосуються обмежень по загальній масі та/або по окремій масі кожної осі транспортного засобу та не ставляться у залежність від наявності чи відсутності причепу/напівпричепу, оскільки останній приводиться у рух за допомогою тягача.
Щодо відомостей зазначених в оскаржуваних постановах то суд вважає, що вони містять всі необхідні дані.
Так, механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком №1174, затвердженим постановою КМУ від 27.12.2019р.
Відповідно до п.7 Порядку №1174 фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.
Пунктами 11-17 Порядку №1174 визначено, що автоматичними пунктами фіксуються правопорушення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.
Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.
Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.
Метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 «Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку», повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).
Посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.
Рішення посадової особи Укртрансбезпеки, прийняті під час розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, підтверджуються шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки із використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, що мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.
У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.
Процедуру оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті відповідно до покладених на них повноважень матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, визначено Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021р. №512.
Пунктом 1 Розділу ІІ Інструкції №512 передбачено, що уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою та третьою статті 132-1 КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті.
Згідно п.2 Розділу ІІ Інструкції №512 уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі.
Пунктом 3 Розділу ІІ Інструкції №512 передбачено, що під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.
Таким чином, враховуючи, що сформована системою в автоматичному режимі постанова виноситься без складання протоколу про адміністративне правопорушення, що передбачено пунктом 3 Розділу ІІ Інструкції №512, а також враховуючи, що ні Порядком №1174, а ні Інструкцією №512 не передбачено перед винесенням постанови складення будь-яких інших матеріалів (актів, довідок зважування тощо), можливість перевірити правомірність притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП виникає у уповноваженої на те особи, в тому числі суду, на підставі дослідження інформації від автоматичних пунктів, яка передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.
Дослідивши наявні в матеріалах справи інформаційні картки габаритно-вагового контролю стосовно зафіксованої події адміністративного правопорушення, а також безпосередньо зміст спірних постанов суд доходить висновку, що з них являється за можливе встановити метадані, перелік яких визначено пунктом 15 Порядку №1174.
Процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, що включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, як наслідок - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, доступ до чого є абсолютно обмеженим, та вносити/ коригувати або змінювати зміст такої постанови - є неможливим.
В спірних постановах по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, наявні відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак), технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також дату та час фіксації здійснення вимірювання, повну масу транспортного засобу, навантаження на осі.
Суд доходить висновку, що зміст оскаржуваних постанов відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення.
Між тим, Інструкція №512, не містить імперативної вимоги щодо необхідності зазначення в постанові всього обсягу інформації.
Порушення, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексних технічних засобів, які пройшли повірку у встановленому законодавством порядку.
За наведених обставин суд доходить висновку, що Державною службою України з безпеки на транспорті, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятого ним рішення, доведено рух транспортних засобів якими позивачем здійснювалося перевезення, із перевищенням нормативних параметрів, визначених п.22.5 ПДР України.
Враховуючи викладене у сукупності та наявні у справі докази суд доходить висновку, що відповідач під час винесення оскаржуваних постанови серія АА №000012945 від 26.07.2023 року; серія АА №000012948 від 26.07.2023 року; серія АА №000013089 від 27.07.2023 року; серія АА №000013090 від 27.07.2023 року за ч.2 ст.132-1 КУпАП, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
У відповідності до положень ст. 139 КАС України суд відносить судові витрати за рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 243-246, 250, 286 КАС України суд,

УХВАЛИВ:

Постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №000012945 від 26.07.2023 року, серії АА №000012948 від 26.07.2023 року, серії АА №000013089 від 27.07.2023 року, серії АА №000013090 від 27.07.2023 року,залишити без змін, а позовну заяву  ОСОБА_1 до Державної служби з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі,без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками справи, яким повне рішення не було вручене у день його проголошення, у той же строк з дня його вручення.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Саламатін О.В.