ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/6310/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 року (головуючий суддя Черниш О.А.)
у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , через адвоката Хомича І.О., звернулася 16.09.2025 до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату їй пенсії відповідно до статті 40 Закону №1058-ІУ із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з 01.08.2025 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату їй пенсії відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з 01.08.2025 року.
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 2012 року отримувала пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення". За заявою позивачки відповідач з 01.08.2025 року перевів її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому відповідач порушив порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, установлений частиною 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та застосував неправильний показник середньої заробітної плати.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 року позов – задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо незастосування при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 належного показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують зверненню за призначенням пенсії у 2025 році.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 01.08.2025 року перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , врахувавши для обчислення пенсії заробітну плату, визначену за весь період страхового стажу відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022, 2023, 2024 роки), та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 968, 96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вказує, що відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача, зазначає, що ОСОБА_1 з 15.03.2012 року призначено пенсію за вислугу років, а її розмір визначено відповідно до статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". З 01.10.2017 року здійснено перерахунок пенсії позивачки з метою її осучаснення відповідно до пункту 4-3 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки. Крім того, з 2019 року щороку відповідно до частини 2 статті 42 цього Закону проводився перерахунок пенсії позивачки з метою її індексації шляхом збільшення показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески. З 01.08.2025 року за заявою позивачки її було переведено на пенсію за віком та перераховано розмір пенсії з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати. Це рішення за заявою позивачки приймало ГУ ПФУ в Одеській області. Відповідач вважає, що пенсія обчислена і виплачується позивачу відповідно до норм чинного законодавства, тому відповідач просить у задоволенні позову відмовити.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 1991 - 2012 роках вона працювала за залізничному транспорті, де набула спеціальний стаж робітника локомотивних бригад (код ЗПЗ055А1).
У березні 2012 року позивач, досягнувши віку 50 років та маючи 30 років страхового стажу, з яких спеціальний стаж - 20 років 3 місяці, звернулася із заявою від 15.03.2012 року про призначення пенсії за вислугу років. Перед цим позивач залишила роботу, яка дає право на таку пенсію.
Протоколом ПФУ в м. Знам`янці та Знам`янському районі Кіровоградської області від 22.03.2012 року ОСОБА_1 з 15.03.2012 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (шифр пенсії 210).
У серпні 2025 року позивач, досягнувши віку 63 роки, звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою від 01.08.2025 року про призначення/перерахунок пенсії, у якій просила перерахувати пенсію, вид перерахунку: перехід на інший вид пенсії за віком.
ГУ ПФУ в Кіровоградській області розглянуло цю заяву та прийняло рішення №935280146411 від 07.08.2025 року про перерахунок пенсії, яким позивачку переведено на пенсію за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.08.2025 року (шифр пенсії 101).
За розрахунками відповідача розмір пенсії за віком для позивачки з 01.08.2025 року склав 5129, 95 грн., який визначений з урахуванням заробітку в сумі 16637, 84 грн. та страхового стажу – 30 років 10 місяців (коефіцієнт страхового стажу – 0,30833).
До заробітку для обчислення пенсії врахована заробітна плата за період з 01.07.2000 року по 31.03.2012 року (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати – 1,86652) та застосований єдиний показник середньої заробітної плати – 8913,83 грн. (показник середньої заробітної плати в Україні за 2014, 2015, 2016 роки – 3764,40 грн., підвищений на коефіцієнти збільшення з 01.03.2019 року - на 1,17, з 01.03.2020 року - на 1,11, з 01.03.2021 року - на 1,11, з 01.03.2022 року - на 1,14, з 01.03.2023 року - на 1,197, з 01.03.2024 року - на 1,0796, з 01.03.2025 року - на 1,115).
Позивачка вважає протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату їй пенсії відповідно до статті 40 Закону №1058-ІУ із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з 01.08.2025 року.
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року.
Згідно зі статтею 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до статті 7 Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, серед іншого, за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу).
Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 
1) пенсія за віком; 
2) пенсія по інвалідності; 
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 40 Закону №1058-IV встановлено порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.
Так, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року (ч.1 ст. 40 ЗУ №1058-IV). 
За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою (ч.2 ст. 40 ЗУ №1058-IV):
Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.
Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:
Кз = Зв : Зс, де:
Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;
Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.
Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципом диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу). Пенсія за віком розраховується за єдиною формулою для всіх (частина 1 статті 27 Закону №1058-IV), а розмір пенсії обчислюється індивідуально для кожної особи і залежить від тривалості набутого страхового стажу особи (коефіцієнта страхового стажу Кс), від величини одержуваного заробітку (доходу), з якого було сплачено страхові внески (індивідуального коефіцієнта заробітку), та часу звернення за призначенням пенсії (показника Зс - середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують зверненню за призначенням пенсії). Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати визначається за кожен місяць періоду, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, шляхом співвідношення суми заробітної плати застрахованої особи та середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за один і той же місяць.
Пенсія за віком призначається один раз і виплачується довічно, а особа, якій призначено таку пенсію, має право на її перерахунок, переведення на інший вид. 
Зокрема, переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до частини 3 статті 45 Закону №1058-IV можливе у тому разі, якщо особі відповідно до цього Закону був призначений один з видів пенсії, визначених у статтях 9, 10 цього Закону - пенсія за віком, пенсія по інвалідності чи пенсія у зв`язку з втратою годувальника. 
Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. 
При переведенні з одного виду пенсії, призначеної за Законом №1058-IV, на інший, показник середньої заробітної плати має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, передбаченої Законом №1058-IV.
Отже, переведення з одного виду пенсії на інший – це процедура, яка передбачає зміну виду пенсії, раніше призначеної особі, в межах того ж Закону.
Разом з тим, Законом України "Про пенсійне забезпечення" для окремих категорій працівників передбачений особливий вид пенсійного забезпечення, обумовлений зайнятістю на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності/придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. 
Таким особам призначаються пенсії за вислугу років. Мета призначення пенсії за вислугу років – забезпечити потрібні умови життя особам, робота яких пов`язана зі швидкою втратою професійних навичок (працездатності), що може настати до досягнення цими особами віку, потрібного для набуття права на пенсію за віком. 
Призначення пенсії за вислугу років є додатковою соціальною гарантією для осіб, які в особливих умовах виконували певні професійні функції. 
Пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії.
У випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно з частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV. 
У такому разі особа має право на призначення пенсії за віком із врахуванням для обчислення пенсії заробітної плати, визначеної відповідно до частини 2 статті 40 Закону №1058-IV, – із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі №876/5312/17).
Матеріалами справи підтверджується, що з 15.03.2012 року позивачці призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п.2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, з огляду на досягнення нею віку 50 років, при загальному стажі роботи 30 років, з них – 20 років – на роботі, яка передбачена Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення".
На момент призначення позивачці пенсії за вислугу років вона не відповідала умовам призначення пенсії за віком, наведеним у статті 26 Закону №1058-IV, оскільки не досягнула віку 60 років.
За призначенням пенсії за віком за Законом №1058-IV позивачка звернулася 01.08.2025 року вперше, досягнувши 11.03.2022 року пенсійного віку (60 років), маючи на той момент необхідний страховий стаж (30 років). 
Позивачка до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, не повідомляла про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку, як це передбачено статтею 29 Закону №1058-IV.
Отже позивачка набула право на пенсію за віком на загальних підставах із новим обчисленням її розміру відповідно до статті 27 Закону №1058-IV, виходячи із заробітку, визначеного у порядку статті 40 Закону №1058-IV.
Тому відповідно до частини 1 статті 44, частини 1 статті 45 Закону №1058-IV позивачці за її заявою від 01.08.2025 року мала бути призначена пенсія за віком з дня звернення на призначенням пенсії. 
Заробіток для обчислення пенсії мав визначатися за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року, з можливістю врахування заробітку за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року, як це передбачено частиною 1 статті 40 Закону №1058-IV. 
Заробіток мав визначатися за формулою, наведеною у частині 2 статті 40 Закону №1058-IV – із застосовуванням усередненого показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022, 2023 та 2024 роки (15057,09 грн.).
Натомість відповідач замість призначення позивачці пенсії за віком із новим обчисленням заробітку, страхового стажу та розміру пенсії, рішенням №935280146411 від 07.08.2025 року здійснив з 01.08.2025 року перерахунок пенсії відповідно до частини 3 статті 45 Закону №1058-IV, уточнивши лише коефіцієнт страхового стажу. 
Для обчислення розміру пенсії за віком відповідач використав ту саму заробітну плату, з якої обчислювалася/перераховувалася пенсія позивачці за вислугу років (перерахована йому з 01.10.2017 року відповідно до пункту 4-3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки та проіндексована у 2019 - 2025 роках відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058-IV(8913,83 грн.).
На думку колегії суддів апеляційної інстанції, вказані протиправні дії відповідача призвели до неправильного визначення розміру пенсії позивача за віком.
Так, згідно матеріалів справи позивач має право на пенсію за віком з 01.08.2025 року.
З відповідною заявою про призначення пенсії за віком позивач звернулася у 2025 році.
Отже, позивачу, в силу вищезазначених норм слід, слід застосувати при призначенні пенсії за віком показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2022, 2023 та 2024 роки (т.т. за 3 попередні роки, що передують зверненню з заявою про призначення пенсії за віком).
Натомість відповідач, при призначенні позивачу пенсії за віком у 2025 році протиправно застосував показник середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки.
Позивач не оскаржує у позові рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області №935280146411 від 07.08.2025 року, а суд першої інстанції не знайшов підстав для скасування цього рішення (яке не оскаржується позивачем.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносин допустив протиправну бездіяльність, оскільки при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 не застосовує належний показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують його зверненню за призначенням пенсії за Законом №1058-IV, як це передбачено частиною 2 статті 40 цього Закону.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача, та задоволення позову про визнання протиправною бездіяльності відповідача, то колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується позивачем, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснюється.
Тож суд першої інстанції позов задовольнив (визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо незастосування при обчисленні пенсії за віком позивача належного показника середньої заробітної плати у 2025 році) та зобов`язав відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії за віком з 01.08.2025 року, врахувавши для обчислення пенсії заробітну плату, визначену відповідно до частини 2 статті 40 Закону №1058-IV (застосувавши у формулі показник Зс, обчислений як середній показник за 2022, 2023, 2024 роки), та виплатити їй заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.
Такий обов`язок суд першої інстанції поклав на ГУ ПФУ в Кіровоградській області – територіальний орган ПФУ, у якому на обліку перебуває позивачка за місцем свого проживання та який виплачує їй пенсію за віком.
Доводи відповідача про те, що заява позивачки від 01.08.2025 року розглядалася та рішення за нею приймалося не ГУ ПФУ в Кіровоградській області, а за принципом екстериторіальності іншим територіальним органом ПФУ – ГУ ПФУ в Одеській області – належними доказами не підтверджені. 
Так, Рішення №935280146411 від 07.08.2025 року, як свідчать його реквізити, прийнято саме ГУ ПФУ в Кіровоградській області. 
У матеріалах пенсійної справи позивачки, копії якої надані відповідачем на вимогу суду першої інстанції, відсутні будь-які розпорядчі акти ГУ ПФУ в Одеській області (рішення, протоколи, розпорядження), які б стосувалися спірних правовідносин. 
Наданий відповідачем скріншот з ППВП ІКІС ПФУ не містить інформації щодо органів (посадових осіб) ПФУ, які приймали рішення при обробці заяв позивачки та щодо перерахунку/обчислення її пенсії.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 02.04.2026 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова