ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/11148/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Волдінера Ф.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - ГУ ПФУ в Хмельницькій області, відповідач-2), відповідно до якого просить суд:
1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 усі спірні періоди роботи відповідно до трудової книжки від 11.08.1981 серії НОМЕР_1 та призначити пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня первинного звернення.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 17.07.2025 вона звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.07.2025 №032450009421 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки відсутній необхідний страховий стаж. Вважаючи протиправним рішення відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду. 
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини першої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не погоджується із заявленими вимогами, зазначив, що у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства, просив в задоволенні позовних вимог відмовити.
Відповідач-1 у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.
Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, з огляду на наступне.
Суд встановив, що ОСОБА_1 17.07.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління ПФУ в Хмельницькій області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивачки.
Рішенням Головного управління ПФУ в Хмельницькій області від 25.07.2025 №032450009421 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Не зараховано періоди роботи згідно із трудовою книжкою від 11.08.1981 серії НОМЕР_1 , оскільки на першій сторінці документу запис про дату народження особи внесено з порушенням вимог Інструкції, а саме – наявне виправлення, котре не завірено належним чином.
Для зарахування до страхового стажу періодів згідно із трудовою книжкою від 11.08.1981 серії НОМЕР_1 необхідно надати уточнюючі довідки про роботу, видану на підставі первинних документів та відповідні довідки про реорганізацію.
Позивач вважає рішення протиправним, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частина перша статті 92 Конституції України).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частина третя статті 4 Закону №1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Положенням частиною першою статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Згідно з абзацом 1 частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац 9 частини третьої статті 24 Закону №1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV).
Згідно з приписами статті 62 Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі Закон №1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637 (далі Порядок №637).
Відповідно до п.1, п.2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, ст.62 Закону №1788-XII та п. 1 Порядку №637, вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція від 29.07.1993 №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.05.2018 р. у справі №439/1148/17.
Суд встановив, що рішенням Головного управління ПФУ в Хмельницькій області від 25.07.2025 №032450009421 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
У вказаному рішенні зазначено таке: не зараховано періоди роботи згідно із трудовою книжкою від 11.08.1981 серії НОМЕР_1 , оскільки на першій сторінці документу запис про дату народження особи внесено з порушенням вимог Інструкції, а саме – наявне виправлення, котре не завірено належним чином. Для зарахування до страхового стажу періодів згідно із трудовою книжкою від 11.08.1981 серії НОМЕР_1 необхідно надати уточнюючі довідки про роботу, видану на підставі первинних документів та відповідні довідки про реорганізацію.
Як встановлено з матеріалів справи, у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 11.08.1981 наявні записи про такі періоди роботи ОСОБА_1 :
1. 01.09.1980 по 16.07.1981 – навчання в ТУ №50;
СКБ «Джерел світла»
2. 21.07.1981 - прийнята креслярем у відділ «Джерел світла (наказ №146-к від 21.07.1981);
3. 27.09.1982 - звільнена за власним бажанням згідно статті 38 Трудового кодексу УРСР (наказ №192-к від 29.09.1982);
4. 09.06.1983 – прийнята на роботу на посаду розфасовщиці консервного цеху по 2-му розряду (наказ №90 від 14.06.1983);
5. 01.08.1984 – звільнена з роботи згідно ст. 38 КЗПП УРСР за власним бажанням (наказ №19 від 31.01.1984);
6. 23.02.1984 – прийнята учнем апаратника ХВО реагентного господарства у цех водопостачання (наказ №26-к від 23.02.1984);
7. 28.04.1984 – присвоєно 3 розряд та переведено тимчасово апаратником ХВО реагентного господарства цеху водопостачання (наказ №67-к від 28.04.1984);
8. 23.09.1985 – вважати постійним апаратником ХВО реагентного господарства 3-го розряду цеху водопостачання (наказ №158-к від 25.09.1985);
9. 26.12.1986 – переведена апаратником ХВО (пом`якшення води) 3-го розряду цеху водопостачання (наказ №257-к від 29.12.1986);
10. 01.07.1988- присвоєна кваліфікація апаратника ХВО (освоєння процесу пом`якшування води) 4-го розряду цеху водопостачання та каналізації (наказ №305-к від 16.05.1988);
11. 17.08.1989 – затверджена друга професія машиніста насосних установок 3-го розряду (наказ №109 від 22.08.1989);
12. 04.02.1992 – переведена апаратником ХВО 4-го розряду цеху водопостачання та каналізації (наказ №14-к від 04.02.1992);
13. Перейменовано згідно наказу від 25.03.1994 №118 на Дочірнє підприємство «Карбон» ВАТ «Сокальський завод хімічного волокна»;
14. 21.05.1998 – звільнена у зв`язку з переведенням в Дочірнє підприємство «Карбон» ВАТ «Сокальський завод хімічного волокна» (наказ №26-к від 30.06.1998);
15. 22.05.1998 – прийнята по переводу в цех водопостачання і каналізації апаратником хімводочищення 4 розряду (наказ №8-к від 30.06.1998);
16. 29.06.2001 – звільнена у зв`язку з переведенням на роботу на ДП «Карбон» ЗАТ УПК «Добромиль» (наказ №19-к від 03.07.2001);
17. 02.07.2001 – прийнята по переводу в цех водопостачання і каналізації апаратником хімводочищення 4 розряду (наказ №5-к від 17.07.2001);
18. 10.02.2006 – звільнена за скороченням штатів, п. 1 ст. 40 КЗпП України (наказ №6-к від 08.02.2006);
Іваничівський районний центр зайнятості
19. 17.04.2006 – призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (мт060417 від 17.04.2006);
20. 12.04.2007 – закінчено виплату допомоги по безробіттю;
СВК «Вільна Україна»
21. прийнята на роботу дояркою (наказ №48 від 01.06.2007);
22. 08.08.2008 СВК «Вільна Україна» реорганізовано в ТОВ «Вільна Україна-Агро» (протокол №1 заг. зборів засновників від 08.08.2008);
23. 08.08.2008 – переведена на роботу в ТОВ «Вільна Україна-Агро» (трактори) дояркою у зв`язку з реорганізацією СВК «Вільна Україна» (протокол №1 заг. зборів засновників від 08.08.2008);
24. 28.08.2009 – звільнена з роботи за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України) (наказ №106 від 28.08.2009);
ТзОВ «Скомекс-Україна»
25. 01.10.2018 – прийнята на роботу мийником апаратного цеху (наказ №95 від 28.09.2018);
26. 16.09.2019 – звільнена з роботи згідно ст. 36 п. 1 КЗпП України за згодою сторін згідно заяви (наказ №89 від 16.09.2019);
Іваничівська районна філія Волинського обласного центру зайнятості
27. 02.10.2019 – призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (мт191002 від 02.10.2019);
28. 27.06.2020 - закінчено виплату допомоги по безробіттю (мт200630 від 30.06.2020).
Таким чином, зазначені відомості є достатніми для підтвердження факту роботи позивача в зазначені періоди та, відповідно, для зарахування цього часу до страхового стажу.
Обов`язок подання уточнюючої довідки може виникати лише у випадках, коли трудова книжка відсутня, містить неточності або неповні відомості, що унеможливлюють встановлення факту роботи, а також при підтвердженні спеціального (пільгового) стажу, що безпосередньо передбачено пунктом 3 Порядку №637.
Таким чином, необхідності у наданні уточнюючих довідок, на чому наполягає відповідач, немає.
Оскільки трудова книжка ОСОБА_1 містить повні та достовірні записи про спірні періоди роботи, відсутні підстави вимагати додаткові документи для його підтвердження.
Отже, суд дійшов висновку, що для зарахування до страхового стажу періоду роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.08.1981 достатньо записів у трудовій книжці позивача.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити нарахувати та виплачувати пенсію, суд зазначає таке.
У межах заявлених підстав позову, при розгляді цієї справи, судом надавалась оцінка лише питанню неврахування періоду стажу позивача при вирішенні питання про призначення пенсії. Вказане виключало можливість перевірки всіх умов, визначених законом для прийняття позитивного рішення в користь позивача.
Згідно ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень
У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Тому, з метою захисту порушених прав та інтересів позивача суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.07.2025 №032450009421 є протиправним та підлягає скасуванню, а відповідач зобов`язаний зарахувати до страхового стажу позивача усі періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.08.1981 та повторно розглянути заяву позивача від 17.07.2025.
Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 р. у справі №348/2160/15-а (провадження №К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком.
З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог відповідними доказами, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Водночас суд зауважує, що у даному спорі є два відповідача, однак тягар по відшкодуванню судових витрат слід покласти на відповідача-2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, позаяк саме відповідач-1 прийняв спірне рішення, яке в подальшому судом визнане протиправним та скасоване. Тобто, вина у виникненні даних спірних правовідносин лежить лише на відповідачу-2.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Хмельницькій області необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн, який сплачений відповідно до квитанції від 26.09.2025 №17.
Керуючись статтями 2, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.07.2025 №032450009421 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 усі періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.08.1981.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2025, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).
Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 6, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826).
Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29013, Хмельницька область, місто Хмельницький, вулиця Гната Чекірди, 10, ідентифікаційний код юридичної особи 21318350).

Суддя Ф.А. Волдінер