ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 р. 	Справа № 440/12125/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2025, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава, по справі № 440/12125/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області , Управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області , Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, у якому просив:
визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі ОСОБА_1 акта встановлення факту здійснення догляду за ОСОБА_2 ;
зобов?язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу акта встановлення факту здійснення догляду з урахуванням висновків суду.
Позовні вимоги обґрунтував посиланням на те, що його бабуся, ОСОБА_2 , відповідно до висновку ЛКК від 31.05.2024 №36, виданого комунальним підприємством «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради», потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. 01.08.2024 позивач звернувся до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області із заявою про видачу акта встановлення факту здійснення догляду відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України». Однак листом від 13.08.2024 Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради повідомив ОСОБА_1 про те, що у ході проведення обстеження за місцем проживання ОСОБА_2 спеціалістами Управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області спільно з сімейним лікарем амбулаторії ЗПСМ №3 КНМП «ЦПМСД № 1» м. Кременчука Полтавської області встановлено, що ОСОБА_2 здатна до самообслуговування, стороннього догляду не потребує, з урахуванням чого немає підстав для видачі позивачу акта встановлення факту здійснення догляду.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Залучено до участі у справі в якості співвідповідача Управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 р. залучено до участі у справі №440/12125/24 в якості співвідповідача Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600).
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2025 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Позивач з таким рішенням суду першої інстанції не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом при ухваленні рішення порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини у справі та не надано оцінки всім аргументам учасників справи, просить скасувати повністю рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2025 р. по справі №440/12125/24 за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов?язання вчинити певні дії. Ухвалити нове рішення, яким визнати протиправною відмову відповідача у видачі ОСОБА_1 акту встановлення факту здійснення догляду за ОСОБА_2 ; зобов?язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу акта встановлення факту здійснення догляду з урахуванням висновків суду; стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань усі понесені ним судові витрати.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказав на недосконалість та неузгодженість термінів і понять в нормативно-правових актах стосовно питання, яким документом підтверджується потреба людини в постійному догляді та який орган має право видавати цей документ. Зазначив, що стосовно осіб, які за станом здоров?я нездатні до самообслуговування і потребують постійного стороннього догляду, то такі повноваження можуть бути віднесені до лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров?я, які також мають право приймати висновки, зокрема, про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг.
Зазначив, що відмовляючи позивачу у задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував правового висновку Верховного Суду, що міститься у постановах від 21 лютого 2024 року по справі №120/1909/23 та від 11 квітня 2024 року по справі № 420/16689/23, порушивши приписи частини 5 статті 242 КАС України.
Вважає, що факт потреби у догляді ОСОБА_2 підтверджений висновком лікарсько-консультативної комісії № 36 від 31 травня 2024 року, що виданий комунальним підприємством «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради», а тому відсутні законні підстави не приймати його до уваги, оскільки, чинним законодавством не затверджено альтернативної форми медичного висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров?я, що містив би фразу «потребує постійного стороннього догляду».
Управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надало відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить залучити до участі в апеляційному провадженні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в якості третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявлені вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надав до суду додаткові пояснення, де просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 у справі № 440/12125/24 без змін.
Вказав, що саме відповідач, за результатами обстеження житлово-побутових умов, встановлює наявність чи відсутність підстав для складання акту встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю I чи II групи та особами, які потребують постійного догляду, що є дискреційними повноваженнями Комісії. За результатами огляду Комісією складено висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, яким встановлено, що ОСОБА_2 не потребує надання соціальних послуг з постійного догляду. Вказаний висновок містить Шкалу оцінки можливості виконання елементарних дій та Шкалу оцінки можливості виконання складних дій, відповідно до якої сума балів становить 101.
На підставі положень п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, дійшла таких висновків. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 01.08.2024 звернувся до Кременчуцького міського голови із заявою про видачу акта встановлення факту здійснення догляду. До заяви додав документи про місце реєстрації, родинні стосунки з ОСОБА_2 та висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 31.05.2024 №36, виданий ОСОБА_2 (а.с. 67-74).
Листом від 13.08.2024 за вих.№ Ш-02-25/3775 за підписом першого заступника Кременчуцького міського голови позивача повідомлено про відсутність підстав для видачі йому акта встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю І чи ІІ групи та особами, які потребують постійного догляду (а.с. 75).
При цьому відповідач зазначив, що у ході проведення обстеження (особами, уповноваженими на складання акта встановлення факту здійснення догляду) 08.08.2024 за місцем проживання ОСОБА_2 спеціалістами управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та завідувачем амбулаторії ЗПСМ №3 КНМП «ЦПМСД №1» м. Кременчука Полтавської області, яка є сімейним лікарем ОСОБА_2 , встановлено, що гр. ОСОБА_2 здатна до самообслуговування, постійного стороннього догляду не потребує.
На заяву ОСОБА_1 від 20.08.2024 щодо оскарження рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 13.08.2024 р. листом від 02.09.2024 вих.№ Ш-02-25/3775-2 за підписом заступника Кременчуцького міського голови позивача повторно повідомлено про відсутність підстав для видачі акта. Стосовно посилань ОСОБА_1 на висновок закладу охорони здоров?я від 31.05.2024 №36 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі позивачу роз?яснено, що відповідно до статей 39, 41 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Не погодившись з позицією уповноваженого органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє дотепер.
За змістом пункту 3 зазначеного Указу Президента України у зв?язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України.
Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі – Закон №389-VIII) воєнний стан – це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 8 Закону №389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в?їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.
Відповідно до пункту 8 Порядку встановлення особливого режиму в?їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1455, перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в?їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 №3857-XII (далі – Закон №3857-XII) перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред?явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.
Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.
На виконання статті 3 Закону №3857-XII Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 затверджено Правила перетинання державного кордону громадянами України, які визначають порядок перетинання громадянами України державного кордону (далі – Правила №57).
Відповідно до абзацу дев?ятого пункту 2-1 Правил №57 у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право особи, які потребують постійного догляду, – у супроводі одного із членів сім?ї першого ступеня споріднення (у значенні, наведеному у підпункті 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України) за наявності документів, що підтверджують родинні зв?язки, та висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров?я про потребу у постійному сторонньому догляді або у супроводі особи, яка здійснює постійний догляд за зазначеними особами, за наявності документів (посвідчення, довідки) про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров?я про потребу у постійному сторонньому догляді та акта встановлення факту здійснення догляду. Акт встановлення факту здійснення догляду за іншою особою, яка потребує постійного догляду, складається на підставі звернення особи, яка здійснює догляд, до районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради із заявою про здійснення особою такого догляду. У випадку, якщо особа, яка потребує постійного догляду, є взятою на облік внутрішньо переміщеною особою, звернення із заявою про здійснення догляду подається за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. На підставі такого звернення особи, яка здійснює догляд, районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради не пізніше ніж протягом п?яти робочих днів після надходження заяви складається акт встановлення факту здійснення догляду в довільній формі. Зазначений акт надсилається заявнику або видається особисто за його бажанням.
Згідно з частиною першою статті 52 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі – Закону №280/97-ВР) виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.
Відповідно до частини шостої статті 59 Закону №280/97-ВР виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.
Згідно з Правилами №57 в умовах воєнного стану мають право перетинати державний кордон повнолітні громадяни України, які через розлади функцій організму визнані особами з інвалідністю, або потребують постійного догляду, за наявності відповідних підтверджуючих документів, що дають право на виїзд (абзаци другий, дев?ятий пункту 2-1 Правил №57). Також мають право перетинати державний кордон разом з такими особами військовозобов??язані громадяни України чоловічої статті від 18 до 60 років, які супроводжують таких осіб для виїзду за межі України, і які передбачені в абзацах четвертому, п?ятому, дев?ятому пункту 2-1 Правил №57.
Саме для цілей перетину державного кордону (виїзду за межі України) осіб, які потребують постійного догляду, спільно (в супроводі) осіб, які здійснюють за ними догляд, нормами абзацу дев?ятого пункту 2-1 Правил №57 передбачене складання акта встановлення факту здійснення догляду.
Акт встановлення факту здійснення догляду складається на підставі звернення особи, за якою здійснюється догляд або яка здійснює догляд, поданої до районної держадміністрації або виконавчого органу ради за місцем реєстрації місця проживання особи, за якою здійснюється догляд. Районна державна адміністрація або виконавчий орган ради не пізніше ніж протягом 5 робочих днів після надходження відповідної заяви складає акт встановлення факту здійснення догляду.
Отже, передбачений Правилами №57 акт встановлення факту здійснення догляду належить до підтвердних документів, що дають громадянам України право на виїзд з України в умовах воєнного стану і які надаються ними під час здійснення прикордонного контролю службовим особам Держприкордонслужби в пунктах пропуску через державний кордон. Подання такого акта передбачено саме для забезпечення можливості спільного виїзду за кордон осіб з інвалідністю І, ІІ групи, осіб, які потребують постійного догляду, разом з особами, які здійснюють за ними догляд.
Правилами №57 не визначено процедуру складення акта встановлення факту здійснення догляду.
З урахуванням наведеного, Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради на підставі приписів статей 52, 59 Закону №280/97-ВР рішенням від 30.11.2023 №2648 «Про визначення уповноважених щодо складання акта встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю І чи ІІ групи та особами, які потребують постійного догляду»:
- надав повноваження щодо складання акта встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю І чи ІІ групи та особами, які потребують постійного догляду управлінням соціального захисту населення Автозаводського та Крюківського районів Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради;
- затвердив Положення про складання акта встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю І чи ІІ групи та особами, які потребують постійного догляду (далі – Положення);
- затвердив форму акта встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю І чи ІІ групи та особами, які потребують постійного догляду.
Відповідно до пункту 5 Положення складання акта проводиться на підставі письмового звернення (у довільній формі) на ім?я міського голови особи з інвалідністю І чи ІІ групи, особи, яка потребує постійного догляду згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або особи, яка здійснює догляд, яке подається до управління по роботі зі зверненнями громадян виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.
До звернення про складання акта подаються копії наступних документів з пред?явленням оригіналу: 
копії паспортів особи, яка здійснює догляд, та особи з інвалідністю І чи ІІ групи або особи, яка потребує постійного догляду; 
копії закордонних паспортів особи, яка здійснює догляд, та особи з інвалідністю І чи ІІ групи або особи, яка потребує постійного догляду;
копії реєстраційних номерів облікової картки платника податків особи, яка здійснює догляд, та особи з інвалідністю І чи ІІ групи або особи, яка потребує постійного догляду; 
копії довідок про реєстрацію місця проживання/перебування особи, яка здійснює догляд, та особи з інвалідністю І чи ІІ групи або особи, яка потребує постійного догляду; копії документів, що підтверджують родинні зв?язки (за наявності); 
копія висновку медико-соціальної експертної комісії про інвалідність (за наявності); 
копія висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров?я про потребу у постійному сторонньому догляді; 
копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб (за наявності); 
інші документи, що підтверджують факт догляду чи причину виїзду за кордон (за наявності).
Згідно з п.п. 6, 7 Положення акт складається за місцем проживання особи, яка потребує догляду.
Складання акта здійснюється із залученням особи, що потребує догляду, та особи, що здійснює догляд, а також не менше двох сусідів, що засвідчують факт здійснення догляду за особами з інвалідністю І чи ІІ групи та особами, які потребують постійного догляду.
У силу приписів пунктів 9-11 Положення акт складається не пізніше ніж протягом п?яти робочих днів після надходження заяви щодо складання акта.
Акт складається управліннями у 2 (двох) примірниках, підписується працівниками відділів контролю управлінь, особою, що потребує догляду, особою, що здійснює догляд та сусідами. Підписи спеціалістів управлінь засвідчуються підписами начальників (заступників начальників) управлінь, які скріплюються печаткою управлінь і передаються на затвердження заступником міського голови. Після затвердження акта заступником міського голови акт з письмовою відповіддю передається до управління по роботі зі зверненнями громадян виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області для видачі заявнику під підпис.
Відповідно до пункту 12 Положення підставами для відмови у видачі акта є: відсутність документів, зазначених у п. 5 Положення; надання недостовірної інформації або відомостей; не підтвердження факту потреби в здійсненні постійного стороннього догляду; не підтвердження факту здійснення догляду.
Про видачу або відмову у видачі акта заявнику повідомляється письмово (пункт 13 Положення).
Як установлено судом з матеріалів справи, позивач 02.08.2024 звернувся до Кременчуцького міського голови із заявою від 01.08.2024 про надання акта встановлення факту здійснення догляду за його бабусею - ОСОБА_2 (а.с. 67). До заяви позивач, окрім іншого, долучив копію висновку від 31.05.2024 №36 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданого ЛКК Відокремленого підрозділу «Обласна консультативна психоневрологічна лікарня зі стаціонаром №2» КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» (а.с. 67 - зі звороту).
За змістом зазначеного висновку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рекомендовані соціальні послуги з догляду вдома та отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.
08.08.2024 ОСОБА_2 оглянута комісією у складі: завідувача сектору контролю управління соціального захисту населення Крюківського району Таран С.Б., головного спеціаліста сектору контролю управління соціального захисту населення Крюківського району та завідувача амбулаторії загальної практики – сімейної медицини №3 КНМД «ЦПМСД №1» м. Кременчука (а.с. 76 - зі звороту).
Комісією складено висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, за змістом якого ОСОБА_2 не потребує надання соціальних послуг з постійного догляду (а.с. 78).
Відповідно до Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров?я України від 09.04.2008 № 189 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров?я України від 01.06.2021 № 1066), при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров?я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК (пункту 1 розділу III).
За приписами пункту 3 розділу ІІІ цього Порядку, до основних завдань ЛКК належить: 1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку; 2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності; 3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження; 4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб?єкта господарювання, що були виявлені Фондом соціального страхування України за результатом перевірки обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб?єкта господарювання).
Наказом Міністерства охорони здоров?я України від 09.03.2021 №407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров?я» затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації №080-2/о «Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі».
Згідно з пунктами 4, 5 цієї Інструкції висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі форми первинної облікової документації № 027/о «Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров?я України від 14 лютого 2012 року № 110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974.
Висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859.
Відповідно до пунктів 8, 10 Інструкції в пункті 4 Висновку вказуються рекомендовані соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.
Висновок призначений для надання до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчих органів міської, міста обласного значення, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної, міської ради об?єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.
Таким чином, Висновок за формою №080-2/о видається ЛКК закладу охорони здоров?я з метою подання до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення для одержання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, про що безпосередньо зазначено в самій формі висновку, затвердженій наказом Міністерства охорони здоров?я України від 09.03.2021 №407.
Суд зазначає, що однією з умов складання акта встановлення факту здійснення догляду є саме необхідність здійснення постійного догляду. На підтвердження означеного також свідчить передбачена пунктом 5 Положення про складання акта встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю І чи ІІ групи та особами, які потребують постійного догляду (додаток 1 до рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 30.11.2023 №2648) вимога про необхідність подання до звернення про складання акта подається, зокрема копії висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров?я про потребу у постійному сторонньому догляді та визначена в пункті 12 Положення підстава для відмови у видачі акта як не підтвердження факту потреби в здійсненні постійного стороннього догляду.
Разом з тим, у висновку наданому позивачем, відсутня будь-яка вказівка про систематичність, чи іншу періодичність такого догляду. Саме по собі поняття «догляд вдома» є не є тотожним поняттю «постійний догляд», позаяк останнє передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком.
Таким чином, з огляду на відсутність у висновку №36 від 31 травня 2024 року про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, копія кого наявна в матеріалах справи, інформації про необхідність постійного догляду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів також погоджується з твердженням суду першої інстанції, що визначення в абзаці дев?ятому пункту 2-1 Правил №57 необхідності подання акта встановлення факту здійснення догляду за іншою особою, яка потребує постійного догляду, разом з висновком ЛКК закладу охорони здоров?я передбачено саме з метою підтвердження необхідності здійснення постійного стороннього догляду за особою.
В іншому випадку, складення відповідного акта виключно на підставі висновку ЛКК закладу охорони здоров?я, без проведення опитування особи, яка потребує догляду, та визначення її індивідуальних потреб (як на тому наполягає позивач), втрачає сенс, оскільки надання такого акта матиме суто номінальний характер.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на правові позиції Верховного Суду, висловлені в постановах від 21 лютого 2024 року у справі №120/1909/23, від 11 квітня 2024 р. у справі № 420/16689/23 суд визнає нерелевантними у зв`язку з тим, що у вказаних рішеннях вирішуються питання, пов`язані з відмовою командування військової частини у звільненні військовослужбовця з військової служби та зобов`язання військової частини звільнити військовослужбовця з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». 
Крім того, в межах даної справи не є спірним питання щодо допустимості висновку про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, на підтвердження необхідності здійснення постійного догляду, оскільки правовідносини стосуються відмови у видачі акта встановлення факту здійснення догляду за ОСОБА_2 через непідтвердженість (відсутність) у останньої такої потреби.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що саме в постанові від 21 лютого 2024 року у справі №120/1909/23 Верховний Суд погодився з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність підстав у задоволенні позову з огляду на відсутність у висновку про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, інформації про необхідність постійного догляду.
Колегія суддів також критично оцінює твердження позивача, що однією з підстав відмови у видачі акта встановлення факту здійснення догляду стала позиція відповідача про те, що відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні діти зобов`язані утримувати своїх непрацездатних батьків, оскільки вказане не було покладено в основу оскаржуваної відмови.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують обставини, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду.
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв?язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 по справі № 440/12125/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	С.П. Жигилій   Т.С. Перцова