441/1847/25 2/441/148/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
(заочне)

12.02.2026 Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді Яворської Н.І.,
за участі секретаря судового засідання Цап І.М.,
позивачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 04.09.2025 звернулася в суд з позовом до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області, третя особа ОСОБА_2 , просила про визнання за нею права власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати – ОСОБА_3 , яка до смерті проживала та була зареєстрована у АДРЕСА_1 . 16.04.2007 ОСОБА_3 склала заповіт, за яким все своє майно заповіла дочці ОСОБА_1 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно, в т.ч. на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , вона прийняла спадщину після смерті матері, звернулась до нотаріуса для її оформлення, між тим у видачі свідоцтва їй було відмовлено, з тих підстав, що будинок належав до суспільної групи «колгоспний двір», є живі інші члени колгоспного двору, тому спадщина у майні двору не може бути відкрита. В інший спосіб, окрім як звернутись до суду, вона оформити свої права на спадщину не може, просила позов задовольнити.
 
Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги.
Представник відповідача Великолюбінської селищної ради в судове засідання не з"явився, причини неявки суду не відомі.
Третя особа ОСОБА_2 09.02.2026 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.84)
За таких обставинах суд визнає неявку відповідача неповажною та розглядає справу за його відсутності, провівши на підставі вимог ст.281 ЦПК України заочний розгляд справи.
Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до статей 120 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (далі - постанова ПВСУ від 22 грудня 1995 року № 20), спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
Як роз`яснено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.
У підпункті г) пункту 6 постанови ПВСУ від 22 грудня 1995 року № 20 роз`яснено, що загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.
При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.
Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.
Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб.
Відповідно до статті 563 ЦК УРСР в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу. Особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах.
Правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні колгоспного двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.
06 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким виключено з ЦК УРСР статті 120 - 127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563, якою врегульовано питання спадкування майна колгоспного двору.
Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися безпосередньо до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. 
Згідно норм гл. 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 
На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. 
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 25.06.1990, копії технічного паспорта на будинок від 05.06.2025, довідки Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області № 263 від 25.04.2025 видно, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належав до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого була ОСОБА_3 , разом із нею проживали та були зареєстровані її дочка ОСОБА_1 і син ОСОБА_2 .
Третя особа ОСОБА_2 , як видно із змісту його заяви від 03.09.2025, вибув із вищеозначеного будинку 15.01.1988 на постійне проживання у м. Львів, своєю працею і коштами не брав участі у веденні спільного господарства колгоспного двору, а отже втратив частку у майні цього двору.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.10)
16.04.2007 ОСОБА_3 склала заповіт, за яким все своє майно заповіла дочці ОСОБА_1 (а.с.13)
Таким чином ОСОБА_1 належить 1/2 частки вищеозначеного будинковолодіння, як члену колгоспного двору та 1/2 – в порядку спадкування після смерті матері.
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Городоцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , успадкувала належні спадкодавцю земельні ділянки, між тим, листом нотаріуса від 21.03.2025 № 128/01-16 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1 з тих підстав, що такий належить до суспільної групи «колгоспний двір», є живі інші члени колгоспного двору, тому спадщина на такий не може бути відкрита. 
З огляду на вищенаведене, враховуючи фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин і досліджені судом під час розгляду справи докази, що інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендували на спадкове майно не встановлено, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішуючи питання судового збору залишає такий за позивачкою.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд –
у х в а л и в :
Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачкою.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Повний текст рішення складено 23.02.2026.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання; АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .
Відповідач: Великолюбінська селищна рада Львівського району Львівської області, місце знаходження: селище Великий Любінь, вул. Львівська, 74 Львівського району Львівської області, код ЄДРПОУ 04373057.
Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Яворська Н.І.