справа № 489/10788/25  провадження №2/489/935/26

РІШЕННЯ
Іменем України

11 березня 2026 року         м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
встановив:
У грудні 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами № 54074-04/2025 в розмірі 22990,00 грн., № 71447598 в розмірі 19800,00 грн., всього 42790,00 грн. та понесені судові витрати із сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн..
Як на підставу позовних вимог вказано, що  24.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (далі – ТОВ «Стар Файненс Груп») та відповідачем був укладений кредитний договір № 54074-04/2025.
28.08.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 28082025, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаними в Реєстрі боржників, в т.ч і до відповідача за кредитним договором № 54074-04/2025.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 28082025 від 28.08.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 22990,00 грн., з яких 5500,00,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 5940,00 грн. за відсотками, 11000,00 грн. за штрафами та 550,00 грн. комісією за надання кредиту. 
Також, 19.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та відповідачем укладено договір надання коштів у кредит № 71447598.
27.03.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників № 16 від 24.09.2025 до вказаного договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача в сумі 19800,00 грн., з яких 60000,00,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 900,00 грн. за відсотками, 0,00 грн. за процентами за понадстрокове користування кредитом, 12000,00 грн. за штрафами та 900,00 грн. комісією за надання кредиту. 
Посилаючись на наведені обставини та те, що відповідачем в позасудовому порядку борг не погашено, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості.
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 30.12.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. 
Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.
Правом на дання відзиву відповідач не скористалася. 
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.
Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи встановлено, що 24.04.202523 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання фінансового кредиту № 54074-04/2025, відповідно умов якого клієнту надано фінансовий кредит в розмірі 5500,00 грн. строком на 120 днів, з останнім днем погашення – 21.08.2025, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 0,90 % в день від суми кредиту та комісії за видачу кредиту в сумі 550,00 грн. (пункти 1.1 – 1.4 договору).
Згідно пункту 1.6 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки № НОМЕР_1 хх-хххх-6121 протягом одного банківського дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.
За умовами пункту 5.3 договору, у випадку прострочення Клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених в Графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості – на наступний день після терміну встановленого Графіком платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний ) період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством України.
Додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту єГрафік платежів.
Договір відповідачем підписано електронним підписом з ідентифікатором «Y571».
До укладення кредитного договору відповідач ознайомила і підписала електронним підписом з ідентифікатором «W865» паспорт споживчого кредиту, який містить основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту тощо. 
Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання в кредит грошових коштів відповідачу (позичальнику) підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» від 15.10.2025 № 3426-251015151916, згідно якої 24.04.2025 16:20:00 було успішно перераховано кошти в сумі 5500,00 грн. на платіжну картку клієнта НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua - 721042735, призначення платежу: Зарахування 5500,00 грн. на карту НОМЕР_2 .
28.08.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 28082025, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників, в т.ч і до відповідача за кредитним договором № 54074-04/2025.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 28082025 від 28.08.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 22990,00 грн., з яких 5500,00,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 5940,00 грн. за відсотками, 11000,00 грн. за штрафами та 550,00 грн. комісією за надання кредиту. 
Вказана заборгованість підтверджена розрахунком первісного кредитора та її просить стягнути позивач з відповідача.
Також, 19.04.2024 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71447598. 
Згідно пункту 2.1 договору кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджених умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту.
За умовами договору сума наданого кредиту становить 6000,00 грн., строком кредитування 30 днів (до 18.05.2025),зі сплатою денної процентної ставки 0,500%, процентів за понадстрокове користування кредитом (її частиною) 4,00 % в день, пені 4,0 % в день та комісією за надання кредиту в розмірі 15,00 % від суми наданого кредиту, що складає 900,00 грн.
Додатком № 1 до кредитного договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Кредитний договір та додаток № 1 до нього відповідачем підписано відповідачем 02.11.2024 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «35154».
До укладення кредитного договору відповідач ознайомила і підписала електронним підписом з ідентифікатором «67748» паспорт споживчого кредиту, який містить основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту тощо. 
27.03.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27/03/25, до якого додатковою угодою № 9 від 24.09.2025, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників № 16 від 24.09.2025 до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 71447598 від 19.04.2025 в загальній сумі 19800,00 грн., з яких 60000,00,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 900,00 грн. за відсотками, 0,00 грн. за процентами за понадстрокове користування кредитом, 12000,00 грн. за штрафами та 900,00 грн. комісією за надання кредиту. 
Вказана заборгованість підтверджена розрахунком первісного кредитора та її просить стягнути позивач з відповідача.
Правове обґрунтування та мотиви суду.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому згідно з статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина перша статті 205 ЦК України).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина перша статті 207 ЦК України).
В силу частин першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з вимогами частини першої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 14.06.2022 у справі №757/40395/20.
Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того, статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним Договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що кредитні договори укладено дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом їх підписання відповідачем накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на її номер мобільний телефону.
Укладення в такій формі кредитних договорів є правомірним та відповідає статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
При цьому суд враховує, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину, а відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010, ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 54074-04/2025 від 24.04.2025.
Стягуючи заборгованість за вказаним кредитним договором позивач підтвердив надання кредиту відповідачу довідкою ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» від 15.10.2025 № 3426-251015151916 про успішне здійснення переказу в системі iPay.ua з переказу грошових коштів в розмірі 5500,00 грн. на платіжну картку відповідача - НОМЕР_2 . Доказів, які спростовували проведення такої платіжної операції відповідачем суду не надано. 
Із розрахунку первісного кредитора вбачається, що жодного платежу на погашення заборгованості відповідач не здійснила. 
Отже, заборгованість по процентам за користування кредитом становитиме 5940,00 грн. (5500,00 х 0,90% х 120), що відповідає розрахунку первісного кредитора та позивача.
Також суд погоджується із стягнення з відповідача комісії за видачу кредиту в сумі 550,00 грн., яку передбачено пунктом 1.4 кредитного договору, з умовим якого погодилася відповідач, підписавши договорів.
Крім того, нарахування комісії відповідає частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якої до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту, тобто таке право банку (фінансової установи) закріплено на законодавчому рівні та визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Разом з цим, суд не погоджується із стягнення з відповідача 11000,00 грн. штрафу за порушення грошового зобов`язання, так як нарахування штрафу не відповідає вимогам пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Вказане згоджується із постановою Верховного Суду від 12.02.2025 у справі № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24), в якій зроблено висновок, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №71447598 від 19.04.2025.
За змістом частини третьої статті 12, частино першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
За частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У постанові від 30.01.2018 в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (статі 12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.
Між тим, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надав суду жодного первинного документу, який би засвідчив перерахована первісним кредитором грошових коштів відповідачу в розмірах, що передбачені договором №71447598 від 19.04.2025 та те, що вона такі кошти отримала.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.
Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості не є належним доказом отримання відповідачем кредиту, через що не може вважатися достатнім доказом на підтвердження заборгованості, яку просить стягнути позивач.
Тому враховуючи наведене та те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором№71447598 від 19.04.2025.
Так як позов задоволено частково, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 816,34 грн. (3028,00 х 26,96%)

Керуючись статями 4, 19, 141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд 
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 54074-04/2025 від 24.04.2025 в загальному розмірі 11540,00 грн. та судовий збір в сумі 816,34 грн., всього 12356,34 грн. (дванадцять тисяч триста п`ятдесят шість гривень 34 коп.).
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри,30.
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 11.03.2026.

Суддя І.В.Коваленко