Справа № 645/7296/25 
Провадження № 3/645/57/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 березня 2026 року місто Харків

Суддя Немишлянського районного суду м. Харкова Спесивцев О.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, 
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
До суду з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (протокол серії ЕПР1 №480169 від 11.10.2025 року).
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 11.10.2025 року о 12:14 в м.Харків, шосе Салтівське, 150, водій ОСОБА_1 керував тз Mitsubishi Pajero X425BHK з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ за адресою м.Харків, вул. Ахієзерів, 18а відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
11.02.2026 року та 31.03.2026 року від захисника ОСОБА_1 – адвоката Кондратенка Владислава Анатолійовича, надійшли письмові клопотання, в яких просить закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування клопотань вказує, що матеріали про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не містять жодного належного та допустимого доказу інкримінованого йому правопорушення. Зазначив, що у направленні на медичний огляд водія з метою виявлення алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або пересування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейські зазначили, що у ОСОБА_1 наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей які не реагують на світло та поведінка яка не відповідає обстановці. Дані твердження не відповідають дійсності та спростовуються записами з нагрудних камер поліцейських, на відео чітко видно, що у ОСОБА_1 координація рухів не порушена, вимова чітка. Будь-які клінічні ознаки сп`яніння передбачені Інструкцією відсутні. Не реагування звужених зіниць на світло, є проявом моральної втоми та тривалого стресу пов`язаного з перебуванням на позиціях з метою забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії збоку російської федерації. Як вбачається із довідки військової частини НОМЕР_1 від 29 вересня 2025 № 6336, ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 15 березня 2025 року. Відповідно до клопотання тимчасово виконуючого обов`язки командира розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , молодший сержант ОСОБА_1 виконує бойові завдання на посаді командир відділення, першого батальйону взводу розвідки військової частини НОМЕР_1 , спрямовані на забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії збоку російської федерації. Згідно зі службовою характеристикою від 06.01.2026 року молодший сержант ОСОБА_1 зарекомендував себе як дисциплінований, сумлінний та відповідальний військовослужбовець. Зокрема за час несення служби не мав жодних службових чи дисциплінарних стягнень, поставлені задачі виконує якісно та ініціативно, постійно підвищує свій професійний рівень, а також даний військовослужбовець користується повагою серед колег-військовослужбовців та приймає участь у відсічі збройної агресії на території Харківської області. За зразкове виконання військового обов`язку, високий рівень професійної підготовки та мужність ОСОБА_1 був відзначений Подякою від командування військової частини НОМЕР_1 . Також з пояснень ОСОБА_1 та його дружини, стає зрозуміло, що вони поспішали на кладовище до полеглого побратима, щоб вшанувати його пам`ять. Через суворий часовий регламент перебування поза межами підрозділу, ОСОБА_1 не міг витратити стільки часу на поїздку до лікарні, про що повідомив правоохоронців. Його відмова стосувалася виключно поїздки до медичного закладу через брак часу, а не самого факту перевірки, яку він був готовий пройти прямо на місці зупинки, що в свою чергу прямо передбачено Інструкцією. Факт відмови від огляду в медичному закладі зафіксований із грубими порушеннями, що підтверджується відеозаписом. У Рапорті поліцейського зазначено про наявність Направлення водія для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, проте відеозапис із бодікамери поліцейського чітко підтверджує, що письмового направлення ОСОБА_1 не надавалося, а проходження огляду було запропоновано лише в усній формі, що є грубим порушенням вимог п. 7 Розділу II Наказу МВС та МОЗ № 1452/735. З метою повного та всебічного з`ясування обставин справи, було направлено адвокатський запит 06 лютого 2025 року № 06/02/26-1, до військової частини НОМЕР_1 , у відповідь на який отримано офіційні дані та завірені копії медичних документів, що повністю спростовують версію поліції. Зокрема, згідно з дорожнім листом № 574, ОСОБА_1 пройшов необхідний передрейсовий контроль у військовій частині, що підтверджує факт його допуску до керування транспортним засобом. Це, у свою чергу, свідчить про задовільний стан здоров`я особи та відсутність будь-яких ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння на момент виїзду. Твердження працівників поліції про наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці та поведінка яка не відповідає обстановці повністю спростовуються Висновком медичного огляду від 11 жовтня 2025 року. Огляд був проведений старшим бойовим медиком в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 безпосередньо в медроті яка знаходиться в м. Чугуїв. За результатами фахового медичного обстеження встановлено: «Ознак сп`яніння не виявлено». Відсутність будь-яких наркотичних речовин в організмі ОСОБА_1 також підтверджується повторним Висновком медичного огляду від 14 жовтня 2025 року. Наявність двох послідовних медичних висновків від спеціалізованої медичної установи Збройних Сил України свідчить про повну відкритість ОСОБА_1 до медичного - контролю. Це підтверджує його пояснення про те, що відмова від поїздки до цивільного закладу охорони здоров`я була зумовлена виключно суворим часовим регламентом перебування поза межами підрозділу, а не наміром приховати стан сп`яніння. Враховуючи сувору військову дисципліну та підвищену відповідальність під час воєнного стану, допуск до керування транспортним засобом особи з ознаками алкогольного чи наркотичного сп`яніння є неможливим. Наявність належним чином оформленого дорожнього листа спростовує припущення працівників поліції про наявність у водія стійких ознак наркотичного сп`яніння, оскільки такі ознаки були б неминуче виявлені командуванням або лікарем військової частини НОМЕР_1 , що проводив огляд перед випуском автомобіля в рейс. Отже, можна дійти до висновку, що це вбачається некоректною професійною поведінкою поліцейським, який виконує службові обов`язки. З переглянутого відеозапису, доданого до матеріалів справи, у громадянина ОСОБА_1 не вбачається зовнішніх ознак ні алкогольного, ні наркотичного сп`яніння, а саме: поведінки що не відповідає обстановці, вираженого тремтіння пальців рук, зіниць очей що не реагують на світло. Згідно з вимогами ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Недоведеність вини особи, відповідно до ст. 9 КУпАП, свідчить про відсутність складу правопорушення. Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
У судовому засіданні 11.02.2026 року ОСОБА_1 та його захисник Кондратенко В.А. підтримали доводи клопотання та просили закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
У судове засідання призначене на 31.03.2026 року ОСОБА_1 та його захисник Кондратенко В.А. не прибули, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Враховуючи, що згідно положень ст. 268 КУпАП інкриміноване адміністративне правопорушення не відноситься до правопорушень, за яким присутність у судовому засіданні особи є обов`язковою, а в матеріалах справи містить позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб на підставі наявних матеріалів.
Дослідивши письмові матеріали, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Слід також звернути увагу, що відповідно дост.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 251, 252КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У рішенні Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року відображено послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.
Положеннями ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.
Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.
А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.
Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.
У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.
Однією з головних умов огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є не лише наявність достатності підстав вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння чи в неї маються ознаки такого стану, а й та обставина, що він саме у такому стані керував транспортним засобом, тобто перебував у статусі водія.
Тому для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, передбаченої ч. 1ст. 130 КпАП України, матеріали справи мають містити належні та допустимі докази доведеності сукупності наступних обставин:
-керування особою транспортним засобом у конкретних час і місці;
- вимоги поліцейського до такої особи пройти відповідно до встановленого порядку медичний огляд на стан наявності чи відсутності стану сп`яніння;
- наявність категоричної відмови особи пройти відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував щодо інкримінуємого йому адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року(далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п. 12 Розділу ІІ).
Відповідно до п. 3 Інструкції, на ознаки алкогольного сп`яніння водія вказують: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
У той час як ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння, за виключенням запаху алкоголю з порожнини рота, звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4 Інструкції)
Описані в Інструкції ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними.
Як вбачається з відеозаписів фіксації обставин події, водій ОСОБА_1 керував тз Mitsubishi Pajero X425BHK та зупинений працівниками поліції для перевірки документів. Під час перевірки документів співробітники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, оскільки у них виникла підозра, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Як ознаку стану наркотичного сп`яніння вказали лише виражене тремтіння пальців рук, на що ОСОБА_1 повідомив, що вказана обставина викликана емоційною напругою у зв`язку з тим, що лише нещодавно повернувся із зони бойових дій. Жодних інших ознак наркотичного сп`яніння, що вказано у протоколі та направленні на медичний огляд (звужені зіниці очей які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці), які встановлені Інструкцією, працівниками поліції під час спілкування зі ОСОБА_1 повідомлено не було. З відеозапису також не вбачається, яким чином співробітники поліції дійшли висновку про наявність у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння - звужені зіниці очей які не реагують на світло, оскільки вказана ознака не встановлювалася. Переглянувши відеозапис, відсутні також підстави вважати, що поведінка водія не відповідала обстановці. З відеозапису вбачається, що направлення на медичний огляд в якому, окрім повідомленої ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук), було також вказано інші ознаки (звужені зіниці очей які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці) водію для ознайомлення не надавалося. 
При цьому, за наслідками перегляду відеозапису суд зауважує, що поведінка ОСОБА_1 є адекватною обстановці, жодних ознак наркотичного сп`яніння у останнього, в тому числі ті, які зазначені поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення, не вбачається. Спілкування із поліцейськими, яке зафіксоване на відеозаписі, тривало значний час і протягом усього часу ОСОБА_1 цілком адекватно відповідав на запитання працівників поліції, давав свої пояснення, задавав питання, його мова носила послідовний та логічний характер, відповідала обстановці і подіям, що відбувались на місці зупинки транспортного засобу. Крім того, тремтіння пальців рук також не було помітним, тим більше така реакція властива при нервуванні.
Тому, суд приходить до переконання, що у працівників поліції не було достатніх підстав вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, а вказані ними ознаки мають формальний характер та не підтверджуються відеозаписами, що, в свою чергу, свідчить про недотримання працівниками поліції процедури огляду, порядок якої визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та ст. 266 КУпАП і, відповідно, має наслідком її недійсність.
ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу вказував, що не вживає наркотичних засобів, проте не має часу для проходження огляду в медичному закладі, оскільки поспішає з дружиною на кладовище до полеглого побратима, щоб вшанувати його пам`ять. 
Наведені обставини, ставлять під сумнів викладену в протоколі інформацію про наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Окрім того, захисником на підтвердження правової позиції долучено до матеріалів справи копію дорожнього листа ВЧ НОМЕР_2 № 574, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов необхідний передрейсовий контроль у військовій частині, що підтверджує факт його допуску до керування транспортним засобом, а також висновки лікаря ВЧ НОМЕР_1 (старший бойовий медик ОСОБА_3 ) щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 11.10.2025 року, 13.10.2025 року та 14.10.2025 року, згідно яких, у солдата ОСОБА_1 , який перебуває на посаді водія розвід взводу ознак алкогольного, наркотичного (іншого) сп`яніння не виявлено.
І хоча проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у військовій частині не може вважатися таким, що відповідає вимогам ст. 266 КУпАП, проте, за вказаних обставин, це підтверджує доводи ОСОБА_1 щодо відсутності у нього ознак наркотичного сп`яніння, як підстави для проходження такого огляду.
Викладені обставини дають підстави для сумніву на предмет наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а також факту керування ним транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, про що свідчить запис із відеокамери поліцейського.
У розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 Кодексу та не може бути перекладено на суд.
Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.
Слід наголосити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Спираючись на положення ч. 1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України", "Малофєєва проти Росії", необхідно виходити з того що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим, безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювань правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.
У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а.
За таких обставин, враховуючи висновки щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, винуватість ОСОБА_1 з кваліфікацією його дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР України, є сумнівною, оскільки суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"(Irelandv.theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява №25).
Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про не доведення перед судом, поза розумним сумнівом, факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає обов`язковому закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП
При цьому, вказані судом підстави є достатніми та самостійними для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 130 КУпАП, а відтак зазначені захисником інші обставини не впливають на висновок суду та не змінюють його.
Керуючись ст. ст. 33, 34, 36, 130, 221, 283-284, 287, 294 КУпАП, суддя, 

ПОСТАНОВИВ::
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги через Немишлянський районний суд м.Харкова.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Повний текст постанови складено 02.04.2026 року.

Суддя О.В. Спесивцев