ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 квітня 2026 року справа №200/1436/26 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Матвійчук Наталії Євгеніївни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 9 березня 2026 року у справі № 200/1436/26 (головуючий І інстанції Кошкош О.О.) за позовом Матвійчук Наталії Євгеніївни в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення індексації грошового забезпечення, компенсації та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,- 

В С Т А Н О В И В:

Матвійчук Наталія Євгеніївна в інтересах ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач), в якому просить:
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму індексації грошового забезпечення у розмірі 7 504,85 грн;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму компенсації частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків виплати індексації у розмірі 132 928,71 грн;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 485 964,36 грн.
В обґрунтування зазначено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/6736/25 від 13.10.2025 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати i виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення з 01.03.2018 року до 20.08.2020 року із застосуванням щомісячної фіксованої індексації-різниці в розмірі 4463,15 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення. 
Відповідно до платіжної інструкції №2521 від 23.02.2026 Військовою частиною НОМЕР_1 , на виконання рішення у справі №200/6736/25, виплачено 206614,43 грн індексації грошового забезпечення, а згідно платіжної інструкції №2522 від 23.02.2026 - суму компенсації втрати частини доходів у розмірі 83370,69 грн. Разом з цим, належними до виплати є сума індексації 214 119,28 грн. Недоплаченою є сума індексації 7 504,85 грн.
Також, позивач не погоджується із розрахунком компенсації та зазначає, що розрахунок компенсації зроблено із сум індексації, які не відповідають рішенню у справі №200/6736/25, крім того, з нарахованої суми компенсації втраченого заробітку неправомірно утримано 18% податку з доходів фізичних осіб. В той же час загальний розмір заборгованості з виплати індексації складає 214 119,28 грн. Недоотриманою є компенсація частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків виплати індексації у розмірі 132 928,71 грн.
Крім того, вважає наявним право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні згідно вимог ст. 117 КЗпП України.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 9 березня 2026 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог щодо стягнення суми індексації грошового забезпечення у розмірі 7504,85 грн та суми компенсації частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків виплати індексації у розмірі 132928,71 грн.
Представник позивача не погодився з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу, справу направити до суду для продовження розгляду. 
Апелянт, посилаючись на врахування висновків Верховного суду у постанові від 30 липня 2019 року у справі № 281/1618/14-а, вважає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що належним способом захисту прав позивача є встановлення судового контролю відповідно до ст. 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/6736/25 від 13.10.2025 має зобов`язальний характер. Водночас, суд при розгляді вказаної справи № 200/6736/25 не вирішував позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення певної суми коштів, і, як наслідок, не перевіряв правильність нарахування заборгованості з виплати позивачу індексацію та інших складових грошового забезпечення у спірний період, відтак розрахунок належної позивачу заборгованості з індексації та компенсації грошового забезпечення при розгляді справи суд не здійснював. Таким чином, оскільки у справі № 200/6736/25 встановлено, що способом відновлення порушеного права позивача у цій справі судом обрано зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а стягнення конкретних сум невиплаченого грошового забезпечення не було предметом позовних вимог та способом відновлення порушених прав.
Верховним Судом у постанові від 10 липня 2018 року у справі № 490/9519/16-а сформульовано наступний правовий висновок: Змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов`язання виплатити зазначені соціальні виплати на стягнення суми цих виплат, буде змінено постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті. Подібний висновок також було зроблено Верховним Судом у постанові від 30 липня 2019 року у справі № 281/1618/14-а.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Представником позивача подано клопотання про об`єднання апеляційних проваджень у справі № 200/1436/26 та у справі №200/6736/25, яке обґрунтовує наступним.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/6736/25 від 13.10.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково.
Представник звернувся до Донецького окружного позивача адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю. 12.02.2026 ухвалою Донецького окружного адміністративного суду зобов`язано військову частину НОМЕР_1 протягом двох місяців з дня отримання даної ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року по справі № 200/6736/25. 25.03.2026 надійшов звіт військової частини НОМЕР_1 у справі № 200/6736/25. 
Представником позивача направлено до суду заперечення на звіт військової частини НОМЕР_1 про незгоду з розрахунком індексації грошового забезпечення і компенсації втрати частини доходів здійснених на виконання рішення суду, так як по-перше, недоплата суми індексації склала 7504,85 гривень, а по-друге, з нарахованої суми компенсації втраченого заробітку неправомірно утримано 18% податку з доходів фізичних осіб. 
Отже, недоплата компенсації частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків виплати індексації складає 56167,84 гривень (236524,71 - 180356,87). 06.04.2026 ухвалою Донецького окружного адміністративного суду прийнято звіт військової частини НОМЕР_1 про виконання судового рішення в адміністративній справі № 200/6736/25.
Судовий контроль за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року у справі № 200/6736/25 припинено. Доводи представника позивача про неправильно здійснений розрахунок та невірно виплачений розмір індексації грошового забезпечення і компенсації втрати частини доходів, суд до уваги не приймає, оскільки дана обставина не була спірною під час розгляду справи № 200/6736/25 по суті. Під час розгляду справи № 200/6736/25 не було спірного питання щодо конкретної суми індексації та компенсації втрати частини доходів, тому суд не здійснював, не досліджував і не надавав правову оцінку сумі виплаченої індексації грошового забезпечення.
На ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2026 подана апеляційна скарга 09.04.2026, призначено склад суду у справі №200/6736/25.
Апеляційний суд вважає, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
За ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:
1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;
2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;
3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.
Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.
Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.
Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.
Про об`єднання справ в одне провадження або роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.
Справи, що перебувають у провадженні адміністративного суду, в разі об`єднання їх в одне провадження, передаються на розгляд судді, який раніше за інших суддів відкрив провадження у справі.
Якщо провадження у справах було відкрито в один день, справи в разі об`єднання їх в одне провадження передаються на розгляд судді, який першим прийняв рішення про їх об`єднання.
Справи, об`єднані в одне провадження, роз`єднанню не підлягають.
Апеляційний суд враховує, що з аналізу вказаних норм вбачається можливість об`єднання в одне провадження саме справ для розгляду позовних вимог.
В даному випадку позивач просить об`єднати в одне провадження два самостійних апеляційних проваджень, що не передбачено нормами КАС України.
Крім того, у справі № 200/6736/25 вже ухвалено рішення по суті спору, що, відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КАС України, безумовно виключає можливість об`єднання справ в одне провадження, оскільки таке об`єднання справ допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив доводи апеляційної скарги за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується із сумою виплати як індексації грошового забезпечення так і компенсації втрати частини доходів. Зазначає, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/6736/25 від 13.10.2025 зобов`язано здійснити індексацію грошового забезпечення та її виплату, а також нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення. На виконання рішення суду №200/6736/25 здійснені виплати у не належному (на думку позивача) розмірі. 
Отже, із змісту позовної заяви в частині позовних вимог щодо стягнення суми індексації грошового забезпечення у розмірі 7 504,85 грн та суми компенсації частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків виплати індексації у розмірі 132 928,71 грн вбачається, що позивач не погоджуючись із діями відповідача під час виконання рішення суду від 13.10.2025 у справі №200/6736/25 звернувся із цим позовом до суду.
Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.
За наявності чинних судових рішень, на виконання яких позивачу нараховано заборгованість з пенсії, його примусове виконання повинно відбуватися в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Повторне звернення для цього до суду не вимагається.
Предметом спору у цій справі є незгода позивача з неналежним, на його думку, виконанням відповідачем рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/6736/25 від 13.10.2025, яке набрало законної сили.
Згідно з частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Частинами другою та четвертою статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а на підставі аналізу положень Закону № 1404-VIII дійшла висновку, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII.
Згідно з положеннями частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Ці норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Суд зазначає, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення в іншій справі, тому позивач, має встановлене процесуальним законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Суд враховує, що між сторонами існував публічно-правовий спір, який вирішено рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/6736/25 від 13.10.2025.
Позивач не погоджується з діями відповідача, вчиненими на виконання згаданого рішення та вважає за належне стягнути з відповідача належні суми.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлений у цій справі позов фактично спонукає суд адміністративної юрисдикції вдатися до перевірки належності виконання рішення суду, що набрало законної сили.
З урахуванням того, що питання виплати позивачу суми індексації грошового забезпечення у розмірі 7504,85 грн та суми компенсації частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків виплати індексації у розмірі 132928,71 грн охоплюється рішенням суду у справі №200/6736/25 та належить до предмета його виконання, заявлений у цій справі позов фактично спонукає суд адміністративної юрисдикції вдатися до перевірки належності виконання рішення суду в іншій справі, що набрало законної сили, та у випадку встановлення неналежності його виконання повторно зобов`язати відповідача вчинити тотожні дії.
Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України апеляційним судом враховано правову позицію Верховного Суду в постановах від 28 лютого 2023 року у справі № 260/1898/22, від 26 лютого 2024 року у справі № 120/13369/23, від 25 березня 2025 року у справі №200/1210/24. 
Отже, позивач звертаючись до суду з вимогами, які вже були предметом розгляду у справі № 200/6736/25, не врахував, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судових рішень, прийнятих в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження у справі згідно п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України.
Крім того, позивач скористався своїм правом та звернувся із заявою від 01.02.2026 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 200/6736/25, яку задоволено ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.02.2026 року у справі № 200/1436/26 та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 протягом двох місяців з дня отримання даної ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року по справі № 200/6736/25, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 382-2 КАС України; попереджено командира військової частини НОМЕР_1 , що відповідно до ч. 10 статті 382-3 КАС України, у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до ч. 3 ст. 382-1 КАС України, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень, що також свідчить про відсутність підстав для подання нового позову.
Апеляційний суд не застосовує висновки Верховного суду, на які посилається апелянт, оскільки вони не є релевантними до обставин цієї справи.
Суд наголошує, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, їхніх повноважень, об`єкта, предмета правового регулювання відносин, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їхньої подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні. 
Керуючись ст. ст. 170, 241, 242, 250, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України,- 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Матвійчук Наталії Євгеніївни в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 9 березня 2026 року у справі № 200/1436/26 за позовом Матвійчук Наталії Євгеніївни в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення індексації грошового забезпечення, компенсації та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 22 квітня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач І.В. Геращенко

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв