Дата документу 17.02.2026
Справа № 501/604/23
2/501/573/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року Чорноморський міський суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Пушкарського Д.В.,
за участю:
секретаря судового засідання - Карпової Ю.А.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чорноморського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 (третя особа: ОСОБА_2 ) про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в якому просить:
- звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за Договором кредиту №58-02/688 від 25.07.2007, що становить 16199,60 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 10069,62 доларів США; за відсотками - 5646,44 доларів США; по комісії - 483,36 доларів США, на користь АТ «Сенс Банк», шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій;
- стягнути з відповідача на користь АТ «Сенс банк» витрати по сплаті судового збору.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.07.2007 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №58-02/688 за яким останній отримав в кредит грошові кошти у розмірі 27000,00 дол. США, зі сплатою 12% річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 20 липня 2027 року.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_2 , укладено іпотечний договір від 25.07.2007. Відповідно до вказаного договору, спірне нерухоме майно: земельна ділянка, площею 0,070 га та незавершений будівництвом житловий будинок – 15% готовністю, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , має забезпечити вимоги ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», що випливають з кредитного договору №58-02/688 від 25.07.2007 року.
АТ «Альфа-Банк» відповідно до Договорів укладених із ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 17.12.2012 року набуло права вимоги за кредитним договором №58-02/688 від 25.07.2007 та за іпотечним договором від 25.07.2007.
12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.
Позивачем АТ «Сенс Банк» у зв`язку із порушенням боржником за кредитним договором взятих на себе зобов`язань, власнику іпотечного майна (відповідачу) направлено вимогу про усунення порушень шляхом сплати заборгованості за кредитним договором, проте така вимога не виконана, а тому АТ «Сенс Банк» звернулось до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву в якому посилався на те, що Одеський апеляційний суд у постанові від 27.02.2023 року у справі №501/2004/22 зобов`язав Акціонерне товариство «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», провести реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором №58-02/688 від 25.07.2007 відповідно до Закону України № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті». Таким чином, відповідач вважає, що виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, заборгованість за кредитом відсутня, а отже, позовна заява задоволенню не підлягає.
12.03.2024 року представник АТ «Сенс Банк» звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог. Повідомляє, що зобов`язання за кредитним договором № 58-02/688 від 25.07.2007, згідно з постановою Одеського апеляційного суду від 27.02.2023 (справа №501/2004/22), відповідно до Закону України № 1381-ІХ, реструктуризовано. Станом на дату реструктуризації — 07.07.2021 року — загальна сума реструктуризованої заборгованості за тілом кредиту становила 70440,32 грн., за відсотками — 68916,58 грн.
Станом на 19.04.2023 сформовано заборгованість: за тілом кредиту — 12327,00 грн., що відповідає сумі всіх платежів з липня 2021 року по квітень 2023 року.
Загальна заборгованість за кредитним договором № 58-02/688 станом на 04.03.2024 року становить 145545,54 грн. (за тілом — 56772,36 грн., за відсотками — 88773,18 грн.).
Позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що складає 145545,54 грн. на користь АТ «Сенс Банк», шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом у процесі виконавчих дій.
Третя особа — ОСОБА_2 (позичальник) — 04.07.2024 року подав до суду пояснення, у яких виклав свою позицію щодо застосування порядку обчислення реструктуризації, а також надав власний розрахунок реструктуризації зобов`язань за кредитним договором № 58-02/688 від 25.07.2007 року.
У поясненнях третя особа зазначає, що позивач не надав до суду повного розрахунку реструктуризації, внаслідок чого виникла заборгованість, яка слугує обґрунтуванням ціни позову. Також зазначено, що позивач надав неповний розрахунок заборгованості, який охоплює період з 17.12.2012, тоді як відсутня інформація щодо платежів за період з 25.07.2007 по 17.12.2012.
Третя особа просила суд витребувати у позивача повний розрахунок реструктуризації кредитного договору від 25.07.2007 року №58-02/688, а також надати роз`яснення щодо обраного способу обчислення.
02.12.2024 року представник позивача подав заяву на виконання ухвали суду про витребування доказів, долучивши розрахунки.
03.02.2025 року представник позивача додатково подав заяву на виконання ухвали суду про витребування та долучив розгорнуті розрахунки.
Третя особа ОСОБА_2 26.06.2025 подав письмові пояснення, в яких зазначив, що звертався до АТ «Сенс Банк» за роз`ясненнями щодо проведеного банком розрахунку реструктуризації за кредитним договором № 58-02/688 від 25.07.2007 року. В отриманій відповіді банк пояснив обраний спосіб проведення реструктуризації, з яким ОСОБА_2 не погоджується, вважаючи такий підхід неправомірним. ОСОБА_2 просив долучити письмові пояснення до матеріалів справи.
Представник позивача в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.
Третя особа в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову просив відмовити.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25.07.2007 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 58-02/688 за яким останній отримав в кредит грошові кошти у розмірі 27000,00 дол. США, зі сплатою 12% річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 20 липня 2027 року.
З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, 25.07.2007 був укладений іпотечний договір, за умовами якого спірне нерухоме майно: земельна ділянка, площею 0,070 га та незавершений будівництвом житловий будинок – 15% готовністю, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , має забезпечити вимоги ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», що випливають з кредитного договору № 58-02/688 від 25.07.2007 року.
АТ «Сенс Банк» (колишня назва АТ «Альфа-Банк») відповідно до Договорів укладених із ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 17.12.2012 набуло права вимоги за кредитним договором № 58-02/688 від 25.07.2007 року та за іпотечним договором від 25.07.2007.
Позивач скористався своїм правом на стягнення боргу за кредитним договором № 58-02/688 від 25.07.2007 року та в 22.01.2021 році звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 .
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області у справі №501/184/21 від 11.07.2022 частково задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» та стягнуто на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за тілом кредиту, комісію, пеню та суму судових витрат. В частині позовних вимог про стягнення відсотків судом було відмовлено. Судом у справі № 501/184/21 було встановлено, що проведення позивачем нарахувань у вигляді процентів 14% річних є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на умовах договору кредиту та вимогах закону, який регулює правовідносини, що виникли між сторонами спору.
11.08.2022 рішення набрало законної сили та сторонами не оскаржувалось.
Судом встановлено, що постановою Одеського апеляційного суду від 27.02.2023 року по справі № 501/2004/22 за позовом ОСОБА_2 до АТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк») про захист прав споживачів, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14 грудня 2022 року - скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги було задоволено, а саме:
Визнано неправомірною відмову Акціонерного товариства «Альфа Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», викладену в листі-відповіді від 26.01.2022 року №06991-9.3 в проведенні реструктуризації кредитних зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором №58-02/688 від 25.07.2007, відповідно до Закону України №1381-ІХ «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті».
Зобов`язано Акціонерне товариство «Альфа Банк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк» провести реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором № 58-02/688 від 25.07.2007 року у відповідності до Закону України №1381-ІХ «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті».
Стягнуто з Акціонерного товариства «АТ «Альфа Банк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк» на користь ОСОБА_2 суму судових витрат.
Відповідно до ч.4, 5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Позивач, у заяві про зменшення позовних вимог зазначив, що зобов`язання за кредитним договором №58-02/688 від 25.07.2007 року, згідно Постанови Одеського апеляційного суду від 27.02.2023 року по справі № 501/2004/22, у відповідності до Закону України № 1381-ІХ «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», - реструктуризовано. АТ «Сенс Банк» у вказаній заяві зазначено, що загальна заборгованість згідно кредитного договору №58-02/688 від 07.07.2021 станом на 04.03.2024 складає: 145545,54 (сто сорок п`ять тисяч п`ятсот сорок п`ять гривень 54 копійки): за кредитом - 56772,36 гривень (п`ятдесят шість тисяч сімсот сімдесят дві гривні 36 копійок); за відсотками – 88773,18 гривень (вісімдесят вісім тисяч сімсот сімдесят три гривні 18 копійок).
Підпунктом 9, пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1734-VIII «Про споживче кредитування» встановлено: зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом якщо до дня проведення реструктуризації застосовувався розмір процентів за користування кредитом, що перевищував розмір українського індексу ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб в іноземній валюті, у якій відповідно до договору було виражено грошові зобов`язання у період застосування зазначеного розміру процентів (а в разі визначення у договорі грошового еквівалента будь-якого із зобов`язань в іноземній валюті - розмір українського індексу ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб в іноземній валюті, в якій було визначено грошовий еквівалент будь-якого із зобов`язань у період застосування зазначеного розміру процентів), то при проведенні реструктуризації сума грошових зобов`язань позичальника зменшується на суму такого перевищення у такій черговості: 
у першу чергу зменшується наявна на день реструктуризації сума заборгованості із сплати процентів за користування кредитом за період до дня, що передує дню проведення реструктуризації; 
у другу чергу зменшується наявна на день реструктуризації сукупна сума заборгованості із сплати кредиту (прострочена заборгованість та заборгованість, строк сплати якої не сплив).
Підпунктом 10, пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1734-VIII «Про споживче кредитування» встановлено: зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом якщо станом на день проведення реструктуризації наявні одночасно такі умови:
у договорі, зобов`язання за яким підлягають реструктуризації відповідно до цього пункту, здійснено заміну кредитора внаслідок відступлення права вимоги;
поточний кредитор з причини ненадання йому кредитодавцем, наступними кредиторами, до яких переходили права кредитодавця, всієї інформації про історію здійснення платежів, у тому числі інформації про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформації про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 1 січня 2014 року за кожним видом наявного грошового зобов`язання, не здійснив протягом 60 днів з дня проведення реструктуризації передбачені підпунктом 9 цього пункту обчислення та/або обчислення наявної станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості (окремо за кожним видом грошового зобов`язання та окремо за простроченими платежами, строк сплати яких відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але які кредитор вимагав повернути достроково у зв`язку з простроченням позичальником платежів);
сукупна сума усіх передбачених договором грошових зобов`язань (а саме, непогашених на момент відступлення грошових зобов`язань із сплати кредиту та зобов`язань із сплати процентів за користування кредитом), право вимоги за яким відступлено, перевищує розмір плати, сплаченої поточним кредитором за відступлення такого права вимоги, то передбачені підпунктом 9 цього пункту обчислення не здійснюються. При цьому грошові зобов`язання позичальника перед таким поточним кредитором зменшуються на суму такого перевищення у такій черговості:
у першу чергу зменшується наявна на день реструктуризації сукупна сума заборгованості із сплати кредиту (прострочена заборгованість та заборгованість, строк сплати якої не сплив);
у другу чергу зменшується наявна на день реструктуризації сума заборгованості із сплати процентів за користування кредитом за період до дня, що передує дню проведення реструктуризації.
В матеріалах справи наявний лист АТ «Сенс Банк» вих. № 12913-56/2025 від 14.03.2025, направлений ОСОБА_2 , у відповідь на звернення від 21 лютого 2025 року. У вказаному листі АТ «Сенс Банк» зазначає наступне: 
«АТ «Сенс Банк» (надалі - Банк), який є правонаступником ПАТ «Альфа-Банк», набув всіх прав кредитора за Кредитним договором № 58-02/688 від 25.07.2007р. (надалі – Кредитний договір) на підставі Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012р., укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк».
На виконання Ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 17 травня 2021 року (справа № 501/184/21) Банк надав повний розрахунок суми боргу по Кредитному договору та інформацію про історію платежів за період з 25.07.2007р. по 17.12.2020р. на підставі наявної у Банку інформації, отриманої від ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».
Проте, Іллічівський міський суд Одеської області (Рішення від 11.07.2022р. по справі № 501/184/21) дійшов висновку, що проведення нарахувань в наданих розрахунках є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на умовах договору кредиту.
В зв`язку з цим АТ «Сенс Банк» не має підстав щодо проведення реструктуризації відповідно підпункту 9 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1734-VIII «Про споживче кредитування», та повинен здійснити реструктуризацію відповідно до підпункту 10 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1734-VIII «Про споживче кредитування».
Таким чином, АТ «Сенс Банк» здійснено реструктуризацію зобов`язань за Кредитним договором згідно Постанови Одеського апеляційного суду від 27.02.2023р. (справа №501/2004/22) та підпункту 10 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1734-VIII «Про споживче кредитування», про що було повідомлено листом вих. № 16359-72 від 21.04.2023р.».
Суд приймає доводи третьої особи щодо безпідставності здійснення АТ «Сенс Банк» реструктуризації зобов`язань за кредитним договором № 58-02/688 від 25.07.2007, згідно підпункту 10 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1734-VIII «Про споживче кредитування», з огляду на наступне.
Підпунктом 10 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1734-VIII «Про споживче кредитування» встановлений перелік умов для здійснення реструктуризації заборгованості відповідно до цієї норми, однією з яких є нездійснення поточним кредитором протягом 60 днів з дня проведення реструктуризації передбачених підпунктом 9 цього пункту обчислень, з причини ненадання йому кредитодавцем, наступними кредиторами, до яких переходили права кредитодавця всієї інформації про історію здійснення платежів.
Позивачем АТ «Сенс Банк» було відмовлено у проведенні реструктуризації заборгованості ОСОБА_2 , вказана відмова була визнана неправомірною, згідно постанови Одеського апеляційного суду від 27.02.2023р. по справі №501/2004/22.
Як зазначив позивач у листі за вих. № 12913-56/2025 від 14.03.2025, ним на виконання Ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 17 травня 2021 року по справі № 501/184/21 було надано повний розрахунок суми боргу по Кредитному договору та інформацію про історію платежів за період з 25.07.2007 по 17.12.2020. на підставі наявної у Банку інформації, отриманої від ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». Третя особа підтверджує правильність цієї інформації про історію платежів наданням копій квитанцій.
Встановлення Іллічівським міським судом Одеської області у рішенні від 11.07.2022 у справі №501/184/21 безпідставності нарахування відсотків за кредитним договором в розмірі 14 відсотків річних, жодним чином не підтверджує факт ненадання АТ «Сенс Банк» інформації про історію здійснення платежів за кредитним договором № 58-02/688 від 25.07.2007 року.
Факт наявності у АТ «Сенс Банк» всієї інформації про історію здійснення платежів за кредитним договором № 58-02/688 від 25.07.2007 року від кредитодавця Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», - підтверджується самим позивачем у листі вих. № 12913-56/2025 від 14.03.2025, що свідчить про відсутність умов для здійснення реструктуризації згідно вимог підпункту 10 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1734-VIII «Про споживче кредитування».
Судом встановлено, що АТ «Сенс Банк» до заяви від 03.02.2025 на підтвердження суми заборгованості за кредитним договором № 58-02/688, додає розрахунок суми заборгованості станом на 07.07.2021 із нарахуванням 14 відсотків річних за користування кредитом.
Кредитним договором №58-02/688 від 25.07.2007, який укладено між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 , було встановлено процентну ставку в розмірі 12% річних.
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11.07.2022 у справі № 501/184/21, яке набрало законної сили, було встановлено, що проведення позивачем нарахувань у вигляді процентів 14% річних є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на умовах договору кредиту та вимогах закону, який регулює виниклі між сторонами правовідносини. У задоволенні позову, в частині вимоги про стягнення відсотків у справі № 501/184/21 було відмовлено.
Наданий АТ «Сенс Банк» розрахунок розміру суми заборгованості станом на 07.07.2021, у справі № 501/604/23, з нарахуванням 14 відсотків річних за кредитним договором № 58-02/688, суперечить умовам договору та не надає можливості встановити факт наявності заборгованості за кредитним договором, який позивач просить погасити за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, з урахуванням безпідставного завищення відсоткової ставки за користування кредитом.
Суд приходить до висновку, що реструктуризація за кредитним договором № 58-02/688 підлягала здійсненню на підставі підпункту 9 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1734-VIII «Про споживче кредитування». Дані щодо розрахунку заборгованості, у відповідності до наведених норм, були надані разом із заявою третьої особи ОСОБА_2 , які суд вважає правильними. Позивач, в свою чергу, проти доказів, на які посилались відповідач, третя особа - не заперечував та не спростовував.
Поняття іпотеки визначено у ст.1 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої, іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Договір діє до виконання іпотекодавцем основного зобов`язання чи настання одного з випадків передбачених ст. 17 Закону України «Про іпотеку».
За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. 
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку»). Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору (пункт 1 частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»). За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку" право застави (іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове стягнення заборгованості та з ухваленням рішення з цього приводу, а тому зобов`язання за кредитним та іпотечним договорами є припиненими. У зв`язку з невиконанням або несвоєчасним виконанням судового рішення про стягнення кредитної заборгованості права відповідача в спірних правовідносинах підлягають захисту шляхом пред`явлення до боржника вимог у порядку частини другої статті 625 ЦК України, які іпотекою не обтяжені.
Припинення зобов`язань за кредитним договором його повним виконанням є підставою для задоволення вимог про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
За положеннями ч.1 ст.593 ЦК України, припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що «припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.
На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України».
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року по справі № 263/8216/20 (провадження № 61-9100св21) суд застосував судову практику, що була сформульована у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2022 року в справі №344/17498/20 (провадження № 61-17813св21), в якій зазначено, що: «Встановивши, що позичальник виконав свої зобов`язання за кредитним договором шляхом повного виконання судового рішення про дострокове стягнення з нього всієї суми заборгованості за цим договором, суд першої інстанції, з яким у цій частині погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що зобов`язання за кредитним договором припинилися на підставі статті 599 ЦК України в день остаточного погашення заборгованості, стягнутої судовим рішенням. У справі, яка переглядається, банк не визнавав факт закінчення строку дії кредитного договору та продовжував здійснювати нараховування відсотків і пені. Обумовлене частиною другою статті 625ЦК України право банк не реалізував. Матеріали справи не містять доказів пред`явлення кредитором вимог до позичальника відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Кредитор має право порушувати питання про стягнення з позичальника коштів на підставі статті 625ЦК України за період невиконання рішення суду. Однак таке право кредитора виникає в силу Закону, а не договору. Визнання судами у цій справі припиненими зобов`язань за кредитним договором та іпотеки за іпотечним договором не припинило правовідносин сторін кредитного договору і не припинило зобов`язання в цілому та не позбавило кредитора права на отримання сум, визначених статтею 625 ЦК України, однак вказані правовідносини та зобов`язання продовжують існувати в силу Закону, а не договору, тоді як договірні зобов`язання є припиненими, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19)».
Позивачем не обґрунтовано підстав для нарахування відсотків за кредитним договором, з урахуванням ухвалення рішення Іллічівським міським судом Одеської області від 11.07.2022 у справі № 501/184/21 про стягнення заборгованості.
У відповідності до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Згідно ст.141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
У зв`язку з відмовою позивачу у задоволенні його вимог, судові витрати (судовий збір) не підлягають стягненню з відповідача і покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 (третя особа: ОСОБА_2 ) про звернення стягнення на предмет іпотеки, - відмовити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя