Справа №522/5597/26-Е
Провадження №2-а/522/257/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року         м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючої – судді Косіциної В.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
ВСТАНОВИВ:
06 квітня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у якій позивач просить суд скасувати постанову Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради від 01.04.2026 року серії ОДП №367637, а справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити.
За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В.
Ухвалою суду від 10 квітня 2026 року адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишено без задоволення. Витребувано з власної ініціативи у епартаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради належним чином засвідчену копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення, за наслідками розгляду якої було прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення від 01.04.2026 року серії ОДП №367637. Судове засідання по справі призначено на 23 квітня 2026 року.
13 квітня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради надійшов відзив, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову.
23 квітня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.
23 квітня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи без участі.
У судове засідання, призначене на 23 квітня 2026 року учасники справи – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. 
Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.
У зв`язку з неявкою учасників справи, що були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду та надходженням від них заяв про розгляд справи в порядку письмового провадження, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4, 5 ст.250 КАС України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення (повне чи скорочене) без його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Постановою Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради від 01.04.2026 року №3676537 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП у зв`язку з тим, що 01 квітня 2026 року у м. Одесі, по вул. Академіка Корольова, 33, водій т/з AUDI Q7, д/н НОМЕР_1 здійснив зупинку, стоянку ближче 30 метрів від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулює та визначає Закон України "Про дорожній рух".
Відповідно до статті 14 цього Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.
Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, що затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).
У відповідності до пункту 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 15.9 "е" ПДР зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.
У ч.3 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху
У позовній заяві в якості підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач посилається на те, що оскаржувана постанова не містить відомості про вимірювальний засіб, який використовувався для заміру відстані від зупинки транспортного засобу, а також засіб фотофіксації.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частинами 1, 2, 3 ст. 283 КУпАП передбачено, що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити:
- найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;
- дату розгляду справи;
- відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;
- опис обставин, установлених під час розгляду справи;
- зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;
- прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:
- дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;
- транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);
- технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);
- розмір штрафу та порядок його сплати;
- правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;
- відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Тобто, обов`язковою вимогою до постанови у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів є зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеофіксацію.
На виконання вказаної вимоги, у п.9 Постанови зазначено відомості про технічний засіб, яким здійснювалася фотофіксація вчиненого правопорушення, а тому, посилання у позові на те, що оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб спростовуються матеріалами справи.
На підтвердження того, що вказаний у протоколі прилад може бути використаний для фіксації вчиненого правопорушення та відповідає вимогам чинного законодавства до відзиву надано копію сертифікату експертного типу від 29.11.2022 року №UA.032.CT.0320-22
При цьому, вказівка у постанові відомостей про вимірювальний засіб, за допомогою якого здійснювався замір відстані від зупинки до транспортного засобів не визначена у статті 283 КУпАП обов`язковою, а тому, відсутність у постанову вказівки на такий засіб не може бути підставою для його скасування.
У позовній заяві позивач також оспорює результати замірювання, зазначаючи про те, що засіб, яким здійснювався замір повинен бути сертифікований та підлягає перевірці. Вказує, що відсутність відомостей про перевірку вимірювального засобу тягне за собою порушення вимог закону щодо отримання доказів.
До відзиву надано копію сертифікату про перевірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №341-ГМ, зі змісту якого вбачається, що рулетка вимірювальна з фібергласовою стрічкою STANLEY відповідає вимогам чинного законодавства, свідоцтво чинне до 28 лютого 2027 року.
У зв`язку з чим, посилання на те, що результати вимірювання не можуть бути належними та допустимими доказами через те, що вони були отримані засобом, який не пройшов відповідну перевірку спростовуються матеріалами справи.
У відповіді на відзив позивач також посилається на те, що наявність сертифікованої рулетки не є доказом належного проведення вимірювання, оскільки, з наданих відповідачем доказів неможливо встановити ні відстань від зупинки до автомобіля, ні початок ні кінець вимірювання.
Проте, вказані доводи не відповідають дійсності, оскільки, до відзиву надано фото на підтвердження проведення вимірювання та на яких чітко зафіксовано початкову та кінцеву точку вимірювання, зокрема, вбачається, що початковою точкою вимірювання є закінчення посадкового майданчика маршрутних транспортних засобів, кінцевою точкою вимірювання є транспортний засіб AUDI Q7, д/н НОМЕР_1 .
Щодо посилання позивача на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відстань між транспортним засобом та посадковим майданчиком становить саме 21 метр 38 сентиментів, тоді як вказана відстань була вказана інспектором від руки. З приводу цього, суд зазначає, що шкала вимірювання рулетки за загальним правилом побудована таким чином, що вказівка на метр здійснюється кожні 100 сантиметрів. При цьому, враховуючи значну відстань між посадковим майданчиком та транспортним засобом, здійснити фіксацію такої відстані на одному фото за допомогою фотозасобів не вбачається за можливе. Проте, інспектором було здійснено фотофіксацію відстані в точці розташування рулетки, із зазначенням кількості метрів, які їй передують.
При цьому, будь-яких доказів, які б спростовували ту обставину, що відстань між посадковим майданчиком та транспортним засобом становить більше 30-ти метрів надано не було. Правом на звернення до суду із клопотанням про призначення експертизи, яким би було підтверджено, що транспортний засіб стояв на відстані більш ніж 30-ть метрів від посадкового майданчику позивач не скористався.
У відповіді на відзив позивач зазначає про те, що під час вимірювання не враховувалися перепони, кут, рельєф, перешкоди огляду. З приводу цього суд зазначає, що на підставі наданих відповідачем доказів можна встановити, що відхилення, які могли бути допущені під час вимірювання є незначними, та вочевидь не перевищують 9-ти метрів (різниця між допустимою відстанню для зупинки/стоянки транспортних засобів після посадкового майданчику та місцем розташування транспортного засобу позивача).
Щодо посилання позивача на те, що фотознімки не містять масштабної сітки, відсутні опорні геодезичні точки, перспектива зйомки викривляє реальні пропорції, неможливо встановити точну довжину без інструментального вимірювання на місці то вказані доводи жодним чином не спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а лише мають на меті ухилення останнім від адміністративної відповідальності. Суд додатково зауважує, що позивачем не надано жодного доказу, який би спростовував результати вимірювання, здійснені відповідачем
У відповіді на відзив позивач також посилається на те, що відповідачем не було складено протоколу вимірювання, опису методики, фіксації процесу, фото з прикладеною рулеткою в момент вимірювання.
Проте, чинним законодавством не передбачено обов`язку складати протокол вимірювання та опис методики. При цьому, фіксація процесу вимірювання та фото з прикладеною рулеткою в момент вимірювання були надані відповідачем із відзивом.
Тому, враховуючи те, що факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами, був зафіксований у встановленому законом порядку спеціальним засобом, що відповідає державним стандартам, а будь-які інші докази, які б свідчили про протиправність дій відповідача під час розгляду справи надані не були, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 251, 252, 280, 288, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241, 242-246, 286, 293 КАС України, суд,-
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Текст рішення складено та підписано 23 квітня 2026 року.

Суддя          Косіцина В.В.