Справа № 157/1113/25 	Головуючий у 1 інстанції: Антонюк О. В. 	
Провадження № 22-ц/802/367/26  	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
з участю секретаря судового засідання Губарик К. А., 
позивача ОСОБА_1 ,
представників відповідачів: Карпік В. Ф., Мірчука В. В., Козлюк З. Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про усунення перешкод у користуванні житлом та зобов`язання надати комунальні послуги, за апеляційними скаргами відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» та Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 22 січня 2026 року,
В С Т А Н О В И В :
У червні 2025 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.
Покликався на те, що він разом із сім`єю проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності його матері ОСОБА_2 , та фактично користується комунальними послугами, оплачуює їх вартість.
Вказував, що право на його проживання у зазначеному будинку, як члена сім`ї власника, підтверджено постановою Волинського апеляційного суду від 01 липня 2024 року у справі № 157/648/20, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до нього про усунення перешкод у користуванні цим жилим будинком шляхом виселення було відмовлено. 
Позивач також зазначав, що після набрання вищевказаним рішенням законної сили відповідач ОСОБА_2 почала систематично перешкоджати йому в реалізації права на користування житлом, а саме ініціювала припинення газопостачання та електропостачання будинку без його письмової згоди. Після чого, внаслідок неправомірного припинення надання відповідачами цих житлово-комунальних послуг, його проживання в жилому будинку разом з дружиною та дитиною стало неможливим та небезпечним.
Ураховуючи наведені обставини та уточнивши позовні вимоги, позивач  ОСОБА_1 просив суд:
- зобов`язати відповідача ОСОБА_2 припинити дії, що перешкоджають йому в користуванні жилим будинком за адресою: АДРЕСА_1 ; утриматися від звернень до постачальників комунальних послуг з вимогами про припинення/відключення газо- та електропостачання без його письмової згоди; не вчиняти будь-яких інших дій, спрямованих на обмеження його у можливості користування житлом та комунальними послугами; не перешкоджати укладенню ним договорів на надання комунальних послуг; 
- зобов`язати відповідача ТОВ «Газорозподільні мережі України» протягом 5 днів з набрання рішенням законної сили: відновити газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 ; укласти або відновити договір на постачання комунальних послуг з ним як законним споживачем та фактичним платником; забезпечити безперебійне надання комунальних послуг відповідно до чинних тарифів та нормативів; 
- зобов`язати відповідача ПрАТ «Волиньобленерго» протягом 5 днів з набрання рішенням законної сили: відновити електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 ; укласти або відновити договір на постачання електроенергії з ним як законним споживачем та фактичним платником; забезпечити безперебійне надання послуг відповідно до чинних тарифів, 
- зобов`язати відповідача ТОВ «Волиньелектрозбут» протягом 5 робочих днів з моменту технічного відновлення розподілу електроенергії до житла за адресою: АДРЕСА_1 : укласти з ним договір постачання електричної енергії як з побутовим споживачем; відкрити особовий рахунок на його ім`я; активувати точку комерційного обліку; забезпечити фактичне постачання електроенергії за діючими тарифами;
- зобов`язати відповідача ТОВ «ГПК «Нафтогаз України» протягом 5 робочих днів з моменту технічного відновлення можливості розподілу природного газу (установка вузла обліку та пуск газу оператором ГРМ): укласти з ним договір постачання природного газу як з побутовим споживачем; відкрити особовий рахунок на його ім`я; забезпечити фактичне постачання газу за чинними тарифами;
- визнати протиправними та скасувати рішення відповідачів про припинення/відключення газо- та електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 , прийняті за зверненням ОСОБА_2 без врахування прав та інтересів фактичного споживача послуг;
- визнати за ним право на укладання договорів про надання комунальних послуг як законним споживачем та користувачем;
- судові витрати покласти на відповідачів пропорційно до задоволених вимог.
На стадії підготовчого провадження за клопотанням позивача ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 08 жовтня 2025 року до участі у справі було залучено як співвідповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».
Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 22 січня 2026 року позов задоволено частково.
Зобов`язано ПрАТ «Волиньобленерго» та ТОВ «Волиньелектрозбут» забезпечити надання послуг по електропостачанню (розподілу та постачанню електричної енергії) відповідно до чинних тарифів та нормативів у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
У решті позову відмовлено.
В апеляційних скаргах відповідачі ТОВ «Волиньелектрозбут» та ПрАТ «Волиньобленерго», вважаючи рішення суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог щодо них, незаконним і необґрунтованим, прийнятим судом з порушенням норм матеріального права, просили його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційні скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не врахував тих обставин, що відключення електроустановок у жилому будинку по АДРЕСА_1 , було здійснене з ініціативи його власника ОСОБА_2 , яка є споживачем послуг з розподілу та постачання електричної енергії згідно з умовами укладених з ТОВ «Волиньелектрозбут» та ПрАТ «Волиньобленерго» договорів, що є чинними та жодною зі сторін не було ініційовано їх розірвання. Натомість позивач не є споживачем цих послуг в розумінні Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії для надання послуги з розподілу електричної енергії, оскільки з ним відсутні договірні відносини та останній не надав суду жодних правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок або ж письмову згоду його власника на укладення від її імені відповідних договорів про отримання житлово-комунальних послуг.
У відзивах на апеляційні скарги відповідачів ТОВ «Волиньелектрозбут» та ПрАТ «Волиньобленерго» позивач  ОСОБА_1  просив залишити їх без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у відновленні газопостачання скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити поданий ним позов у повному обсязі.
Крім того, вказував, що виконання апелянтами розпорядження ОСОБА_2 щодо припинення енергопостачання до жилого будинку, в якому він проживає з сім`єю, є порушенням принципу добросовісності та статті 13 ЦК України.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ніким не оскаржується, а тому апеляційним судом у цій частині не переглядається.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з таких підстав.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та зобов`язуючи ТОВ «Волиньелектрозбут» та ПрАТ «Волиньобленерго» забезпечити надання послуг по електропостачанню (розподілу та постачанню електричної енергії), суд першої інстанції виходив з того, що відсутність договору про надання комунальних послуг з користувачем жилого приміщення, власником якого є інша особа, не позбавляє користувача жилого приміщення права на отримання комунальних послуг, зокрема, послуг по електропостачанню.
Проте з таким висновком суду погодитись не можна.
Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином відповідача ОСОБА_2 , якій на праві власності належить жилий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29 березня 2019 року (а. с. 181, том 2).
З наявної в матеріалах справи довідки Камінь-Каширської міської ради № 4500/01-75/25, виданої на підставі акта обстеження про фактичне проживання на території Камінь-Каширської міської ради № 68 від 23 червня 2025 року, встановлено, що у вищезазначеному жилому будинку фактично проживає без реєстрації позивач ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 100, том 1)
Крім цього, зі змісту цієї ж довідки та приєднаної до матеріалів справи копії довідки № 4214 від 22 травня 2025 року вбачається, що позивач, його дочка та дружина зареєстровані у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є  ОСОБА_2  (а. с. 180, том 2).
Отже, наведені обставини свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 разом зі своєю сім`єю проживає без реєстрації та користується послугами по електропостачанню в жилому будинку, який на праві приватної власності належить його матері відповідачу ОСОБА_2 , при цьому він разом з дружиною та дочками зареєстрований у іншому жилому приміщенні.
Також встановлено, що надання послуг з розподілу електричної енергії до жилого будинку за адресою:  АДРЕСА_1 здійснюється відповідно до умов договору, укладеного між ПрАТ «Волиньобленерго» та його власником відповідачем ОСОБА_2 на підставі поданої нею 23 травня 2025 року заяви-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 524011086 (а. с. 143, том 1).
02 червня 2025 року ОСОБА_2 , як власник вказаного жилого будинку та як споживач відповідно до умов зазначеного вище договору, звернулась до ПрАТ «Волиньобленерго» з письмовою заявою № 125137 про відключення електроустановок, яке було здійснене 17 червня 2025 року на підставі акта надання послуг № ВОЕ00049479 після оплати цієї послуги споживачем (а. с. 27, 28, том 1).
З пояснень, наданих відповідачем ОСОБА_2 під час розгляду справи в суді першої інстанції, встановлено, що заходи з відключення належного їй на праві власності жилого будинку від електропостачання вона була змушена вжити з метою захисту свого права власності та користування цим будинком, оскільки бажає проживати у ньому сама, а позивач із сім`єю забезпечений іншим житлом за місцем реєстрації - квартирою, що розташована по АДРЕСА_2 , до якої останній має вільний доступ і в якій також проживає його повнолітня дочка ОСОБА_5 .
Крім того, встановлено, що 14 липня 2025 року позивач ОСОБА_1 звертався до відповідача ТОВ «Волиньелектрозбут» із заявою про укладення договору постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 . До заяви було долучено довідку про фактичне місце проживання, постанову Волинського апеляційного суду від 01 липня 2024 року, копії паспорта та картки платника податків (а. с. 50 том 3).
З відповіді на вказане вище звернення від 22 липня 2025 року, № 3-05/1041-2025, наданої відповідачем ТОВ «Волиньелектрозбут», слідує, що правові підстави для укладення з позивачем договору про постачання електричної енергії відсутні, у зв`язку із ненаданням останнім документів, які б визначали його право власності чи користування на жилий будинок (а.с. 49 том 3).
За змістом пунктів 5, 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. 
Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги
Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (пункт 2 частини першої статті 5 зазначеного Закону). 
Стаття 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає права та обов`язки споживачів. Зокрема, відповідно до пункту 1 частини 1 цієї статті споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. При цьому, пункт 1 частини 2 цієї статті встановлює обов`язок індивідуального споживача укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.
Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів.
Відповідно до ч. 4 ст. 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором.
Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. 
Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 (далі – ПРРЕЕ).
Постачання електричної енергії – це продаж електричної енергії споживачу відповідно до умов договору (пункт 1.1.2 ПРРЕЕ).
Відповідно до положень пункту 3.1.1. ПРРЕЕ постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію.
Згідно з пунктом 3.1.9. ПРРЕЕ споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається. 
Відповідно до пункту 3.3.5. ПРРЕЕ новий споживач постачальника універсальних послуг разом із заявою-приєднанням надає такі документи для укладення договору: 
1) для юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців: витяг з ЄДР, роздрукований з Інтернету, або копію довідки, або копію виписки з ЄДР; 
2) для фізичних осіб: копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера або реєстраційного номера картки платника податків або копію паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади і мають відмітку у паспорті); 
3) копію документа, яким визначено право власності чи користування (оренда, позичка, управління тощо) на об`єкт (приміщення), або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку (у разі відсутності на відповідній земельній ділянці об`єкта). 
Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: 1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; 2) розірванні договору в судовому порядку; 3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; 4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; 5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду) (постанова Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду України від 23 січня 2019 року в справі № 355/385/17).
Враховуючи вищенаведені норми матеріального права та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення частково позову ОСОБА_1 та зобов`язання відповідачів ПрАТ «Волиньобленерго» та ТОВ «Волиньелектрозбут» забезпечити надання послуг з розподілу та постачання електричної енергії у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , суперечить вимогам статей 1, 7, 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статті 629 ЦК України та позбавляє останніх можливості виконувати свої зобов`язання за договорами про надання цих житлово-комунальних послуг, укладеними між ними та відповідачем ОСОБА_2 , за волевиявленням якої було здійснено припинення постачання електроенергії до належного їй на праві власності жилого будинку.
Крім того, апеляційний суд вважає судову практику, на яку посилається суд першої інстанції в оскаржуваному рішення, нерелевантною до правовідносин, які склалися у даній справі. Так, у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок лише щодо наявності у споживачів обов`язку сплати за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, навіть за відсутності відповідного договору про надання таких послуг. З тексту постанови Верховного Суду від 31 травня 2025 року у справі № 201/11385/21, на яку також посилається місцевий суд у своєму рішенні, вбачається, що у ній висловлена позиція, яка стосується інших фактичних обставин, зокрема, позивач у цій справі разом з дітьми був зареєстрований у квартирі, яка належить відповідачу, за чиєю заявою було припинено електропостачання, і яка не давала згоду іншій особі від свого імені укладати будь-які договори з надання житлово-комунальних послуг, натомість позивач у даній справі проживає у спірному будинку без реєстрації, має інше житло, у якому зареєстровано місце проживання його та членів його сім`ї, та як вбачається з матеріалів справи, власник будинку заперечує право користування позивачем належним їй на праві власності майном.
За наведених обставин та з урахуванням вимог п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, оскаржуване рішення суду першої інстанції, на думку колегії суддів, як таке, що ухвалене з допущенням невідповідності викладених у ньому висновків обставинам справи і неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, сплачений відповідачами ТОВ «Волиньелектрозбут» та ПрАТ «Волиньобленерго» за подання апеляційних скарг судовий збір, підлягає відшкодуванню позивачем у розмірі по 1 453 грн 44 коп. кожному.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Апеляційні скарги відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» та Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» задовольнити. 
Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 22 січня 2026 року в частині задоволених позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про усунення перешкод у користуванні житлом та зобов`язання надати комунальні послуги скасувати.
У задоволенні позову  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про усунення перешкод у користуванні житлом та зобов`язання надати комунальні послуги відмовити.
В решті рішення залишити без змін.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 453 грн 44 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 453 грн 44 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді