Справа №339/102/26 
9 
2/339/127/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2026 року м. Болехів 
Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - судді Головенко  О. С.
секретаря судового засідання Ганчар Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в загальному позовному провадженні справу за позовом позовом ОСОБА_1 до Болехівської міської ради про визнання права власності,- 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою про визнання за нею право власності на спадкове майно у вигляді домоволодіння по АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що після смерті чоловіка ОСОБА_3 успадкувала вказане будинковолодіння, яке було збудоване за час шлюбу.
У вказаному будинку ОСОБА_2 проживала сама, а позивач здійснювала догляд за нею, оскільки за віком та станом здоров`я мати не могла сама себе доглядати та підтримувати будинок у належному стані.
Після смерті матері позивач прийняла спадщину, а інший спадкоємець, її брат ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини у її користь. 
Однак, коли звернулася із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно яке належало спадкодавцю, отримала відмову черекз відсутність документів власності на спадкове майно спадкодавця.
27 лютого 2026 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання.
23 березня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Сторони в судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Позивач та представник відповідача подали заяви про розгля справи у їх відсутності, зокрема, представник відповідача просить розглянути справу по наявних матеріалах (а.с.38, 64).
Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які дослідженні в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку.
Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду справи є домоволодіння по АДРЕСА_1 . 
Вказане будівництво здійснювалось в 1969 році на законних підставах згідно рішення виконавчого комітету Болехівської міської ради про виділення земельноі ділянки під будівництво від 24 квітня 1969 року, акту відводу земельної ділянки та розбивки споруд в натурі від 23 червня 1969року, плагу забудови земельної ділянки, договору про передачу в користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку 31 грудня 1969 року. але реєстрація права власності на яке не проводилося (а.с.17-23, 61).
Встановлено, що будівництво домоволодіння проводилося за час шлюбу, укладеного 25 січня 1955 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.57), що свідчить про те, що воно є спільним майном подружжя у відповідності до вимог ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (в редакції від 20.06.1969 року), а відтак, кожен із них є співвласником по 1/2 частині.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер і після його смерті відкрилася спадщина на належне майно (а.с.9).
Так, оскільки цивільні відносини, пов`язані з прийняттям спадщини, виникли й закінчилися до 01 січня 2004 року до набрання чинності Цивільним Кодексом України, відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу суд при вирішенні даного спору застосовує до них положення ЦК Української РСР 1963 року.
Статтями 524, 529, 549 ЦК України (в редакції 1963р.), передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом та заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є , в рівних частках, діти, дружина, батьки померлого.
Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (днем смерті спадкодавця).
Як встановлено ст. 538 цього ж Кодексу, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців із дня відкриття останньої він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем її відкриття заяву про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК, статті 34, 35, 38 Закону від 2 вересня 1993р. "Про нотаріат").
Дія зазначених норм закону поширюється на спадкоємців як за заповітом, так і за законом.
Встановлено, що  ОСОБА_2 прийняла спадщину, так як була зареєстрована на час смерті свого чоловіка разом з ним і фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та управління спадковим майном, а тому вона і була власником майна.
Окрім того, спадщину прийняла і позивач, оскільки на час смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_2 була неповнолітньою, їй виповнилось 8 років, а відтак, частка дочки спадкоємця становить 1/4 частину, в той час, як частка дружини ОСОБА_2 становить 3/4 частин. 
ОСОБА_2 проживала одна по АДРЕСА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 померла і після її смерті відкрилася спадщина на належне майно (а.с.8, 54).
Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261,1265 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Частинами 1,3 ст. 1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогост.1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, вразі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК строк.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
За життя ОСОБА_2 не розпорядилася своїм майном, а тому спадкування здійснюється за законом.
Позивач, є дочкою спадкодавця, яка змінила прізвище після одруження « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » (а.с.6-7), будучи спадкоємцем за законом та зареєстрованою за іншою адресою, прийняла спадщину, так як звернулася з заявою про її прийняття до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк 15 березня 2011 року (а.с.49), а син спадкодавця ОСОБА_4 із заявою про відмову (а.с.51-52, 58-60) .
Отже, позивач вважається такою, що прийняла спадщину в силу вимог статті 1268 ЦК України  після смерті матері ОСОБА_2 .
Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивач отримала відмову, оскільки не надано правовстановлюючі документи на вказане спадкове майно (а.с.10). 
За таких підстав, суд, переконується в тому, що позивач, як спадкоємець за законом згідно норм спадкового права стала власником спадкового майна після смерті батьків та набула право власності на будинковолодіння по по АДРЕСА_1 , яке складається згідно технічного паспорту: з житлового будинку «А», літньої кухні «Б», стодоли «Б1», стайні «Б2», вбиральні «В», сараю «Г», гаражу «Д», криниці, огорож, воріт, ринкова вартість становить 670530 грн (а.с.12-16, 24).
На підставі наведеного, ст. 524, 529, 549 ЦК України (в редакції 1963р.), ст. 1220-1223, 1268,1269 ЦК України, керуючись ст. 258-259, 263-265 ЦПК України суд,-
УХВАЛИВ:
Позов задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складається згідно технічного паспорту: з житлового будинку «А», літньої кухні «Б», стодоли «Б1», стайні «Б2», вбиральні «В», сараю «Г», гаражу «Д», криниці, огорож, воріт.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:
ОСОБА_1 – реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_2 .
Болехівська міська рада – пл.І.Франка, 12 м.Болехів Калуського району Івано-Франківської області, ЄДРПОУ 04054270.
Суддя      Головенко О.С.