Справа № 496/5742/23
Провадження № 2/496/91/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2026 року Біляївський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого - судді Портна О.П.,
за участю: 
секретаря – Рябової А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу
за позовом:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до
відповідача: Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області, код ЄДРПОУ 04377888, юридична адреса: індекс 67663, Одеська область, Одеський район, с. Усатове, пров. Урядовий, буд. 63,
третя особа: ОСОБА_2 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 
вимоги позивачки: про визнання права власності в порядку спадкування,
позивачка – будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилась, але представник надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності,
представник відповідача – будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи без її участі,
третя особа – будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила –

В С Т А Н О В И В:
І. Виклад позиції позивачки та заперечень відповідача.
1. 16.08.2023 року  ОСОБА_1 (далі – позивачка) звернулася до суду з позовом, який уточнила 30.01.2026 року (а.с. 227-228), до Усатівськоїсільської ради Одеського району Одеської області (далі – відповідач) з залученням третьої особи –  ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування на 1/3 частку у праві власності на житловий будинок під АДРЕСА_3 , який в цілому складається з літ. «А» - житлового будинку загальною площею 92,6 кв. метрів в тому житловою площею 61,9 кв. метрів, надвірних будівель: літ. «Б» - гараж, літ. «В», «Г», «Д» - сараї, літ. «Ж», «З» - альтанки, літ. «И» - літній душ, літ. «І» - туалет, літ. «К» - гараж, літ. «Л» - навіс та споруди 1-3 – огорожа.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки – ОСОБА_3 . Позивачка є спадкоємицею І-ї черги після його смерті. З метою оформлення свого права на спадщину позивачка звернулася до Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса, але 14.09.2022 року отримала постанову про відмову у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві власності на житловий будинок під АДРЕСА_3 в зв`язку з тим, що відповідно до інформації, наданої Усатівською сільською радою, в погосподарській книзі за спадкодавцем зареєстровано право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Біляївською державною нотаріальною конторою 18.11.1994 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-3768, та право власності на 1/2 частину житлового будинку на підставі Договору дарування, посвідченого 29.03.1995 року Біляївською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1132. Окремо нотаріуса зазначив, що для оформлення спадщини спадкоємицею не надано до нотаріальної контори Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Біляївською державною нотаріальною конторою 18.11.1994 року. У зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачка звернулася до суду з вказаним позовом.
3. 13.11.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, яким зазначив, що ОСОБА_3 є власником 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_3 на підставі Договору дарування, посвідченого 29.03.1995 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1132, згідно відомостей в погосподарській книзі № 23, аркуш книги 182-183. Окремо відповідач зазначив, що ОСОБА_2 є власницею житлового будинку під АДРЕСА_4 на підставі Договору дарування, посвідченого 15.05.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 542, згідно запису відомостей в погосподарській книзі № 23, аркуш книги 178-179. (а.с. 104-105)
4. 12.12.2023 року від представника позивачки надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, якою зазначив, що у листі № 2787 Усатівської сільської ради від 12.11.2021 року, зазначено, що згідно записам в погосподарській книзі виконкому, за ОСОБА_3 значиться 1/2 частина житлового будинку під АДРЕСА_3 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Біляївською державною нотаріальною конторою 18.11.1994 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-3768, а інша 1/2 частина житлового будинку значиться за ОСОБА_2 , що і стало підставою для звернення до суду з вказаною позовною заявою. (а.с. 122-123)
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
5. До матеріалів позовної заяви представником позивачки було долучене клопотання про витребування доказів. (а.с. 7-8)
6. 11.04.2024 року на адресу суду від представника позивачки надійшло клопотання про витребування доказів. (а.с. 141-142)
7. 19.06.2024 року на адресу суду від представника позивачки надійшло клопотання про витребування доказів. (а.с. 152)
8. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи без її участі. (а.с. 181, 202, 221)
9. 28.07.2025 року на адресу суду від представника позивачки надійшла заява про уточнення позовних вимог з додатками. (а.с. 205-212)
10. Позивачка у судове засідання не з`явилася, але представник надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. (а.с. 238, 243)
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
11. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2023 року, цивільну справу № 496/5742/23, передано на розгляд головуючій судді Біляївського районного суду Одеської області Портній О.П. (а.с. 15)
12. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. від 22.08.2023 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків. (а.с. 16-17)
13. 06.09.2023 року на виконання ухвали суду від позивачки, через канцелярію суду, надійшла заява про усунення недоліків з додатками. (а.с. 19-35)
14. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. від 20.09.2023 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого провадження та задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів. Окрім того відповідачу був визначений строк для надання відзиву на позовну заяву. (а.с. 36)
15. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 11.04.2024 року було задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів від 11.04.2024 року. (а.с. 144-145)
16. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 19.06.2024 року було задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів від 19.06.2024 року. (а.с. 154-155)
17. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 28.07.2025 року прийнято до провадження заяву про уточнення позовних вимог. (а.с. 217-218)
18. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 30.01.2026 року прийнято до провадження заяву про уточнення позовних вимог. (а.с. 235-236)
19. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 11.03.2026 року підготовче провадження було закрите та призначено справу до розгляду по суті. (а.с. 240)
20. Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
21. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
22. Судом встановлено, що 26.05.1990 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (прізвище після укладення шлюбу – ОСОБА_5 ) відділом ЗАГС Київського РВК м. Одеси зареєстровано шлюб, а/с № 640, що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 . (а.с. 12)
23. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 . (а.с. 13)
24. 14.09.2022 року Малиновською державною нотаріальною конторою у місті Одесі винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено ОСОБА_1 в видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку під АДРЕСА_3 , який належав ОСОБА_3 (а.с. 14)
25. 06.03.2021 року за заявою ОСОБА_1 Малиновською державною нотаріальною конторою у місті Одеса заведено спадкову справу № 182/2021 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а.с. 44-102)
26. З матеріалів вказаної спадкової справи судом встановлено, що іншими спадкоємцями І-ї черги після смерті ОСОБА_3 є сини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини. Розпоряджень на випадок своєї смерті ОСОБА_3 не залишив. (а.с. 46, 67)
27. Листом від 12.11.2021 року, за вих. № 2787, Усатівська сільська рада Одеського району Одеської області повідомила Малиновській державній нотаріальній конторі м. Одеса, про те, що згідно записам в господарській книзі виконкому за ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , значиться 1/2 частина житлового будинку під АДРЕСА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Біляївською державною нотаріальною конторою 18.11.1994 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-3768, та Договору дарування, посвідченого 29.03.1995 року Біляївською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1132. (а.с. 97)
28. Відповідно до копії довідки № 1008, виданої 19.04.2021 року Усатівською сільською радою Одеського району Одеської області, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є господарем 1/3 частини житлового будинку під АДРЕСА_3 , згідно запису в погосподарській книзі № 23/01984, стор. 183. (а.с. 94)
29. З копії облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки № НОМЕР_4 , вбачається, що за ОСОБА_3 , 1963 року народження, значиться 1/3 частина житлового будинку під АДРЕСА_3 на підставі Договору дарування від 29.03.1995 року, реєстраційний номер № 1-1132. (а.с. 106-111)
30. 18.11.1994 року Біляївською державною нотаріальною конторою, видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , зареєстроване в реєстрі за № 2-3768. Спадкове майно, на яке видано вказане свідоцтво складається з 1/3 частини житлового будинку під АДРЕСА_4 . Зазначене свідоцтво видане в рамках спадкової справи № 463/94, заведеної щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 (а.с. 196-197)
31. 29.03.1995 року Біляївською державною нотаріальною конторою посвідчено Договір дарування 1/6 частини житлового будинку під АДРЕСА_3 , зареєстровано в реєстрі за № 1-1132. Обдаровуваним у вказаному договорі був ОСОБА_3 (а.с. 193-195)
32. Листом від 07.06.2022 року, за вих. № 1252/01-20, Одеський державний нотаріальний архів повідомив Малиновській державній нотаріальній конторі м. Одеса про те, що в матеріалах фонду Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, документи якої знаходяться на державному зберіганні, а саме в Реєстрі реєстрації нотаріальних дій за 1994 рік, запис № 2-3768 не повний, не зазначено особу для якої вчинено нотаріальну дію та не вказано, яка саме була вчинена нотаріальна дія. Окремо зазначено, що в документах Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, які були прошиті та сформовані у справи, відсутня інформація щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.11.1994 року за реєстровим № 2-3768 ОСОБА_3 . Нотаріальна контора на зберігання до архіву вказане свідоцтво не передавала, отже видати дублікат зазначеного документу не є можливим. (зворотній а.с. 93, а.с. 95-96)
33. Листом від 26.04.2024 року за вих. № 1000/01-16 Біляївська державна нотаріальна контора Одеської області повідомила суду, що заведені спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину, в тому числі Свідоцтво про право на спадщину від 18.11.1994 року, р. № 2-3768, знаходяться на зберіганні в Одеському державному нотаріальному архіві. (а.с. 151)
34. Листом від 16.07.2024 року за вих. № 1702/01-20, Одеський державний нотаріальний архів повідомив суду про те, що в матеріалах фонду Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, документи якої знаходяться на державному зберіганні, а саме в Реєстрі реєстрації нотаріальних дій за 1994 рік, запис № 2-3768 не повний, не зазначено особу для якої вчинено нотаріальну дію та не вказано, яка саме була вчинена нотаріальна дія. Окремо зазначено, що в документах Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, які були прошиті та сформовані у справи, відсутня інформація щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.11.1994 року за реєстровим № 2-3768 ОСОБА_3 . Нотаріальна контора на зберігання до архіву вказане свідоцтво не передавала, отже надати належним чином засвідчену копію зазначеного документу не є можливим. (а.с. 161-163)
35. З копії Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_3 , виготовленого 25.07.2025 року ФОП ОСОБА_8 , вбачається, що житловий будинок в цілому складається з літ. «А» - житловий будинок загальною площею 92,6 кв. метрів, в тому числі житловою площею 61,9 кв. метрів, господарських будівель: літ. «Б», «К» - гаражі, літ. «В», «Г», «Д» - сараї, літ. «Ж», «З» - альтанки, літ. «И» - літній душ, літ. «І» - туалет», літ. «Л» - навіс» та надвірної споруди № 1-3 – огорожа. (а.с. 207-212)
V. Оцінка Суду.
36. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
37. Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.
38. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
39. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
40. Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
41. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.
42. Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.
43. Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
44. Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
45. З наданих учасниками справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Далі, 06.03.2021 Малиновською державною нотаріальною конторою м. Одеси заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № 182/2021.
46. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
47. Як вбачається з матеріалів справи, після смерті спадкодавця, єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка виявила бажання оформити спадщину на своє ім`я, є ОСОБА_1 , тобто дружина померлого, яка прийняла спадщину, та має на меті належним чином її оформити.
48. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.09.2022 року Малиновською державною нотаріальною конторою м. Одеси позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку під АДРЕСА_3 , у зв`язку з відсутністю Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18.11.1994 року Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-3768.
49. З матеріалів справи Судом встановлено, що на момент смерті, особистою приватною власністю ОСОБА_3 , є 1/3 частка у праві власності на житловий будинок без надвірних споруд під АДРЕСА_3 , а саме 1/6 частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18.11.1994 року Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-3768, а також 1/6 частка на підставі Договору дарування, посвідченого 29.03.1995 року Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1132.
50. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
51. Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
52. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст. 1296 ЦК України).
53. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
54. П. 4.16 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених п. 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
55. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
56. З аналізу відповідей Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області та Одеського державного нотаріального архіву, Судом встановлено, що отримати дублікат Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18.11.1994 року Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-3768, не є можливим в зв`язку з втратою першоджерела, тобто першого примірника, який мав би зберігатися в архіві нотаріальної контори, а в майбутньому в матеріалах архівного фонду Одеського державного нотаріального архіву.
57. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
58. Так, у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 року в справі № 210/1609/15-ц (провадження № 61-40313св18) вказано, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст. 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.»
59. У судовому порядку право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що цілком узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 22.09.2021 року у справі справа № 227/3750/19 (провадження № 61-16069св20).
60. Таким чином, право позивачки на спадщину за законом на 1/3 частку у праві власності на житловий будинок після смерті її чоловіка підлягає захисту в судовому порядку в межах даного позову.
61. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
62. У ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
63. Аналізуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду встановлено, про наявність законних підстав для виникнення у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на 1/3 частку у праві власності на житловий будинок без надвірних споруд під АДРЕСА_3 , який є предметом позову в даній справі.
64. Щодо позовних вимог у частині включення до резолютивної частини рішення відомостей про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна, зокрема загальної та житлової площі будинку, а також господарських будівель і споруд з відповідними позначеннями.
65. Порядком проведення технічної інвентаризації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 року № 488 (надалі – Постанова № 488), визначається процедура проведення технічної інвентаризації закінчених будівництвом об`єктів та об`єктів незавершеного будівництва, щодо яких набуто право на виконання будівельних робіт, перелік об`єктів нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації, склад, зміст інвентаризаційної справи, матеріалів технічної інвентаризації та технічних паспортів.
66. В п. 2 Постанови № 488 закріплено, що технічний паспорт це документ, що складається з текстових та графічних матеріалів, які містять інформацію про склад, фактичну площу, об`єм, технічний стан об`єкта нерухомого майна, виготовлених на підставі матеріалів технічної інвентаризації за результатами технічної інвентаризації на дату її проведення.
67. На підставі інформації, отриманої виконавцем під час підготовки до обстеження та обстеження, визначаються відомості щодо складу, фактичної площі, об`єму, технічного стану та/або зміни зазначених характеристик об`єкта нерухомого майна за певний період часу та здійснюється оформлення результатів технічної інвентаризації шляхом виготовлення інвентаризаційної справи, матеріалів технічної інвентаризації та технічних паспортів з використанням Реєстру будівельної діяльності в електронній та/або паперовій формі відповідно до законодавства. (п. 8 Постанови 488)
68. Інвентаризаційна справа формується і ведеться на кожен об`єкт нерухомого майна на весь час його існування з використанням Реєстру будівельної діяльності в електронній формі та лише у паперовій формі, якщо містить відомості, що становлять державну таємницю відповідно до Закону України «Про державну таємницю», а також на період воєнного стану в Україні та протягом одного року з дня припинення чи скасування воєнного стану щодо об`єктів критичної інфраструктури, об`єктів оборонного призначення, відомостям про які присвоєно гриф «Для службового користування». Складовими частинами інвентаризаційної справи є: ідентифікатор об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва для об`єктів нерухомого майна, якому присвоєно такий ідентифікатор (далі - ідентифікатор об`єкта); опис інвентаризаційної справи з обов`язковим зазначенням ідентифікатора об`єкта; матеріали технічної інвентаризації. (п. 9 Постанови № 488)
69. За результатами дослідження технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 25.07.2025 року ФОП ОСОБА_8 , судом встановлено, що вказаний документ складено з порушенням вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 488, оскільки інвентаризаційна справа № 072503-25од не внесена до Реєстру будівельної діяльності в електронній формі, у зв`язку з чим їй не присвоєно ідентифікатор об`єкта. Крім того, у характеристиці об`єкта відсутні відомості про рік спорудження/реконструкції будинку та господарських будівель.
70. З огляду на викладене, суд не приймає зазначений технічний паспорт як належний та допустимий доказ щодо визначення загальної та житлової площі житлового будинку, а також складу, наявності та найменування господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_3 .
71. Окрім того, згідно з п. 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.
72. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (надалі – Постанова № 1127), у разі коли в документах, що подаються для державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт будівництва, відсутні відомості про його технічні характеристики, державна реєстрація права власності на такий об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічні характеристики, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. (п. 58)
73. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція та практика Європейського суду з прав людини, при розгляді справ судами застосовується як джерело права.
74. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.
75. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) численними рішеннями (у справах «Воловік проти України», «Копецький проти Словаччини», «Суханов та Ільченко проти України», «Беєлер проти Італії» та інших) сформувала позицію, що поняття «майно» та «власність», які міститься у ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції, є значно ширшим, ніж закріплено у ст. 41 Конституції України та чинному ЦК України, та мають автономне значення, яке не обмежується правом власності на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному законодавстві, певні інші права та інтереси, які становлять майно, можуть також розглядатись як «право на власність» та відповідно як «власність» для цілей цієї статті.
76. Крім іншого, до майна у розумінні Конвенції належать також визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування правом.
77. Поняття «законні очікування» (legitimate expectations) слід розглядати як елементи верховенства права та «юридичної визначеності» (legal certainty). Таким чином, характеристика очікувань як легітимних поєднує у собі: 1) їх законність, яка зумовлена реалізацією особою належного їй суб`єктивного права, 2) їх обґрунтованість, тобто зумовлену законом раціональність сподівань учасників суспільних відносин.
78. Таким чином, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя.
79. Відповідно до вказаного, суд вважає, що право на спадщину у розумінні Конвенції та практики ЄСПЛ слід розцінювати як право на «законне очікування» майна, яке входить до її складу.
80. Практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, вказано, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом», таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.
81. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
82. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
83. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 392, 1218, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 354 ЦПК України, суд –

У Х В А Л И В:
1. Позовну заяву  ОСОБА_1 до Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_2 ,про визнання права власності в порядку спадкування – задовольнити частково.
2. Визнати за  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , право особистої приватної власності на 1/3 частку у праві власності на житловий будинок без надвірних споруд під АДРЕСА_3 , що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
3. В іншій частині відмовити у задоволенні позову.
4. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення – якщо така адреса відсутня.
5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
6. Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.
7. Повний текст рішення складено 16.04.2026 року.

Суддя О.П. Портна