Справа № 161/22694/25 
Провадження № 2/161/1322/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Шестерніна В.Д.,
за участю секретаря Мельник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна,-
встановив:

І.Короткий зміст позовних вимог
04.11.2025 ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_2 , який був титульним власником квартири АДРЕСА_1 . Квартира є спільною сумісною власністю, оскільки набута подружжям за час шлюбу.
Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з наявністю арешту, накладеного на вказану квартиру.
Наявність арешту порушує права позивача як співвласника нерухомого майна та перешкоджає їй оформити свої спадкові права після смерті чоловіка в нотаріальному порядку.
На підставі викладеного позивач просила суд зняти арешт з вказаного нерухомого майна.

ІІ.Стислий виклад позиції відповідача
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

ІІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу
Ухвалою суду від 25.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 12.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.
Процесуальні перешкоди для розгляду справи за відсутності учасників справи відсутні.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

ІV.Фактичні обставини справи
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3 ) уклали шлюб, який зареєстрований 02.09.1989 Луцьким міським відділом ЗАГСу (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 02.09.1989, а.с. 6).
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 29.10.2024, а.с. 5).
ОСОБА_2 є титульним власником квартири АДРЕСА_1 (договір купівлі-продажу від 05.09.2007, а.с. 72-73, інформаційна довідка №452553501 від 18.11.2025, а.с. 24-25).
В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні відомості про арешт вказаної квартири: реєстраційний номер обтяження - 8065823, підстава обтяження - постанова про відкриття виконавчого провадження, б/н, 06.08.2008, головний державний виконавець Петріщева О.С. (інформаційна довідка 452553501 від 18.11.2025, а.с. 24-25).
У відповіді Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.03.2025 №10468 зазначено про те, що у зв`язку зі знищенням виконавчих проваджень, за яким боржником є ОСОБА_2 , а також відсутністю в спецрозділі автоматизованої системи виконавчого провадження даних щодо виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт нерухомого майна, та неможливістю встановити чи було дане виконавче провадження фактично виконане, орган державної виконавчої служби не має підстав для припинення зазначеного обтяження (а.с. 8-9).
ОСОБА_1 була зарестрована та проживала разом із чоловіком ОСОБА_2 станом на час відкриття спадщини (Інформація від 13.05.2025 за вих. №7536, а.с. 80).
Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Усік Анжела Михайлівна відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_2 , у зв`язку з наявністю арешту спадкового майна (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.07.2025 №116/02-14, а.с. 10-11).
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2025 №517 «Про деякі питання міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» утворено Львівське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України як юридичну особи публічного права, яке поширює свої повноваження на Волинську область.

V.Мотиви суду та застосоване законодавство
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Згідно із статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Конструкція статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя у судовому порядку у разі оспорювання ним поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Вказаний правовий висновок викладений, зокрема у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі №6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №372/504/17.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).
Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Згідно з положеннями ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.07.2021 у справі №2-356/12, від 03.11.2021 у справі №161/14034/20, від 22.12.2021 у справі №645/6694/15-ц, від 26.01.2022 у справі №127/1541/14, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.01.2023 у справі №127/1547/14, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.01.2023 у справі №2-3600/09 викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який є титульним власником квартири АДРЕСА_1 . Оскільки ця квартира набута ОСОБА_2 за час шлюбу з ОСОБА_1 , то на неї поширюється правовий режим спільної сумісної власності.
ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті чоловіка. Вона не може оформити своїх спадкових прав у зв`язку із існуванням обтяження майна у виді арешту, який був накладений більше 17 років тому. Відомості як про виконавче провадження, в межах якого був накладений арешт на майно, так і про стягувача (кредитора), в інтересах якого був накладений арешт, відсутні.
Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту, накладеного на майно особи, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право позивача на мирне володіння своїм майном та перешкодою в оформленні нею своїх спадкових прав.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна - задовольнити.
Зняти арешт з нерухомого майна, а саме: з квартири АДРЕСА_1 , що належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 06.08.2008, винесеної головним державним виконавцем Петріщевою О.С. (реєстраційний номер обтяження 8065823).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.
Відомості про сторони та учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, місцезнаходження: м. Луцьк, вул. Винниченка, 27а; код в ЄДРПОУ 35041461.

Повний текст рішення суду складено - 12.03.2026.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області        В.Д. Шестернін