МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2026 р.  	№ 400/7970/25 	
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
до 	Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 	
про	визнання протиправним та скасування рішення від 07.07.2025 о/р 951060848988, зобов`язання вчинити певні дії,	
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом, в якому просить суд : 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Миколаївській області від 07.07.2025 №951060848988 про відмову в перерахунку; 2) зобов`язати Головне управління ПФУ в Миколаївській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" з 25.01.2024 у розмірі 60% від усіх сум складових заробітної плати згідно з довідкою про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було кваліфіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років" від 23.06.2025 №13/1-337 та довідкою про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 23.06.2025 №13/1-338, виданих Рахунковою палатою , з урахуванням вже отриманих сум пенсій.
Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка вказала на те, що отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до записів трудової книжки позивачка має стаж роботи на посадах держаної служби 21 рік. 30.06.2025 позивачка звернулась до Пенсійного фонду із заявою про переведення з пенсії по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", надавши довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. Проте, рішенням Головного управління ПФУ в Миколаївській області від 07.07.2025 №951060848988 їй було відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", спираючись на те, що Законом №889 не передбачено пенсії по інвалідності. Однак, на переконання позивачки, відповідно до пункту 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 899 «Про державну службу» у неї наявне право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723 «Про державну службу». Оскільки стаття 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу», серед іншого, передбачає порядок призначення пенсії по інвалідності державного службовця, позивач стверджує про протиправність відмови відповідача, оскільки нею дотримані всі обставини, з якими Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 № 899 «Про державну службу» пов`язують наявність у фізичних осіб права на призначення пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу».
Відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В письмовому відзиві зазначив, що Законом №889 поширене право на призначення пенсії державного службовця виключно на осіб, які працювали на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, за наявності відповідного стажу. Законом №889 не передбачено такого виду пенсійного забезпечення, як пенсія по інвалідності держслужбовця. Зважаючи на це, Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області було прийнято рішення №951060848988 від 07.07.2025 про відмову в переведенні на пенсію по інвалідності за нормами Закону №889, оскільки не передбачено такого виду пенсії. Також відповідач зазначив, що ним не приймалось рішення про призначення пенсії за віком державного службовця, а тому вимога про призначення пенсії з урахуванням довідок про складові заробітної плати є передчасною.
В свою чергу, позивачка у відповіді на відзив вказала на безпідставність доводів відповідача, викладених у відзиві, та просила задовольнити позов. 
Суд розглянув справу 16.02.2026 в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, відповідно до вимог ст.263 КАС України.
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №725669 від 18.03.2020, є особою з інвалідністю 2 групи безстроково, та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
30.06.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Пенсійного фонду із заявою про переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", надавши довідки про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели кваліфікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 23.06.2025 №13/1-337 та довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 23.06.2025 №13/1-338, виданих Рахунковою палатою.
Рішенням Головного управління ПФУ в Миколаївській області від 07.07.2025 №951060848988 було відмовлено ОСОБА_1 в переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", спираючись на те, що Законом №889 не передбачено такого виду пенсійного забезпечення, як пенсія по інвалідності держслужбовця.
Не погоджуючись з такою відмовою, позивачка звернулась до суду з цим позовом, зазначаючи, що нею дотримані всі обставини, з якими Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 № 899 «Про державну службу» пов`язують наявність у фізичних осіб права на призначення пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу».

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пункту 10 і 12 цього розділу.
Пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно частини дев`ятої статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.
Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (частина 10 статті 37 Закону № 3723-XII).
Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (частина 12 статті 37 Закону № 3723-XII).
З аналізу наведених норма вбачається, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_1 з 11.12.2003 по 11.11.2024 ОСОБА_1 працювала на посадах державного службовця в структурних підрозділах Головного управління ПФУ в Одеській області (записи №1-26), з 12.11.2024 по 06.06.2025 в Рахунковій палаті. Відтак, стаж державної служби позивачки на посадах державної служби становить 21 рік 5 місяців 27 днів.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд приходить до висновку про те, що позивачка має право на призначення пенсії по інвалідності згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивачки з пенсії по інвалідності, призначеної ій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.
Щодо твердження позивача про те, що норми, передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік (у даному випадку 60 років), стаж державного службовця і страховий стаж, суд зазначає, що Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку.
Аналогічний висновок також викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі № 822/524/18.
Одночасно з цим, оскільки на час виникнення у позивачки права на призначення пенсії по інвалідності відповідно Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, нормою якою врегульовано питання права на таку пенсію та її розмір передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60% суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд вважає , що позивачка має право на призначення пенсії саме у розмірі 60% суми заробітної плати, зазначеної в довідках, виданих Рахунковою палатою про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели кваліфікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 23.06.2025 №13/1-337 та про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 23.06.2025 №13/1-338.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у зразковій справі № 822/524/18 та у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 586/965/16-а, від 18 березня 2021 року у справі № 500/5183/17, від 22 жовтня 2025 року у справі №420/2055/25.
В цій частині позов підлягає задоволенню.
Щодо призначення пенсії з 25.01.2024, то в цій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Так як позивачка звернулась до Пенсійного фонду із заявою про переведення її на пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності відповідно до Закону "Про державну службу" 30.06.2025, то саме з цієї дати відповідач повинен призначити, нарахувати та виплачувати позивачці пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу.
Позов задовольнити частково.
При цьому, задовольняючи позовні вимоги, суд використовуючи повноваження передбачені ч.2 ст.9 КАС України, самостійно визначає формулювання резолютивної частини судового рішення, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.
Судові витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 13844159) задовольнити частково. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 07.07.2025 № 951060848988.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, Миколаїв, 54008, код 13844159) призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з 30.06.2025 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від сум складових заробітної плати, зазначеної в довідках, виданих Рахунковою палатою, про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели кваліфікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 23.06.2025 №13/1-337 та про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 23.06.2025 №13/1-338, з урахуванням раніше виплачених сум.
4. В задоволенні позову в частині позовних вимог щодо призначення пенсії з 25.01.2024, відмовити.
5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко   
Рішення складено в повному обсязі 16.02.2026