Справа № 484/1791/25
Провадження № 2/484/43/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2026 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі: головуючого – судді Панькова Д.А.
секретаря судового засідання – Заволенковської Д.П.
за участю позивача – ОСОБА_1 
представника позивача – ОСОБА_2 
представника відповідачів – ОСОБА_3 
представника третьої особи – ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; третя особа: Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю, 
У С Т А Н О В И В :
02.04.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу зі ОСОБА_9 з 12.12.2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позову, представник позивача вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Первомайську Первомайського району Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Місце смерті селите Водяне Донецької області.
Згідно сповіщення № 1336, від 25.01.2023 року молодший сержант ОСОБА_9 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 у бою за нашу Батьківщину.
Заявниця ОСОБА_1 проживала із грудня 2017 року разом із ОСОБА_9 однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу по день ного смерті, однак не оформили належним чином свої відносини, тобто не зареєстрували шлюб.
Вказує, що факт їх спільного проживання підтверджується наступним.
Місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом заявниці.
Згідно Акту проживання у квартирі від 08.02.2023 року ОСОБА_9 проживав без реєстрації по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_1 з грудня 2017 року.
Похованням ОСОБА_9 займалася також ОСОБА_1 , що підтверджується копією касового чеку, довідкою про поховання та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання.
Згідно фотографій, що додаються до цієї заяви, вбачається, що позивачка із ОСОБА_9 перебувала у близьких відносинах.
У особовій справі ОСОБА_9 , що знаходилася за місцем його служби військовій частині НОМЕР_2 , ОСОБА_1 записана як дружина ОСОБА_9 . Це підтверджується копією Сповіщення №1366 в якому повідомляється позивачка про те. що її чоловік загинув та листком вивчення, який заповнював ОСОБА_9 , та в якому позивачка зазначена його дружиною та адреса його проживання за зазначена АДРЕСА_1 (адреса позивачки).
У рапорті про відпустку, що додається до позову, ОСОБА_9 зазначив, що у відпустці буде проживати за адресою АДРЕСА_1 (адреса позивачки).
Протягом 2022 року ОСОБА_9 неодноразово перераховував на рахунок ОСОБА_1 кошти, що підтверджується випискою із рахунку від 03.02.2023 року у АТ КБ «Приватбанк».
ОСОБА_9 та ОСОБА_1 постійно спілкувалися, а саме розмовляли по телефону, вели переписку у месенджерах, здійснювали відео дзвінки за допомогою мобільних додатків, поки він перебував на війні, що підтверджується скріншотами переписок, аудіозаписами розмов, відеозаписами.
Факт проживання однією сім`єю ОСОБА_9 разом із позивачкою можуть також підтвердити свідки: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .
Зазначені обставини у сукупності, на думку представника, підтверджують, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 проживали разом які чоловік та дружина без реєстрації шлюбу.
Причиною встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу представник позивача вказує наступне.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» «Одноразова грошова допомога виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Частиною 1 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
Пунктом 4 зазначеної статті визначено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець);батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України ”ІІро пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Заявниця, маючи законне право на отримання частини виплати одноразових грошової допомоги, так як вона являлась «цивільною» дружиною загиблого військовослужбовця, без реєстрації шлюбу, звернулась до військового комісаріату з вищевказаним пакетом документів на таке отримання. Але, у зв`язку з не перебуванням офіційно у шлюбних відносинах з ОСОБА_9 , отримала усну відмову в отриманні законно належної їй компенсації та допомоги.
Також, ОСОБА_1 було відмовлено нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_9 , оскільки відсутні документи, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем.
У зв`язку з викладеним Заявниця вимушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу
Позивача та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.
Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні вказуючи, що позивачка, на день загибелі ОСОБА_9 , не належала до жодної категорії осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу на підставі Постанови КМУ №168 від 28 лютого 2022 року, а тому встановлення даного факту не породжує для неї жодних юридичних наслідків. Крім того, вона не довела належними доказами факту наявності між нею та ОСОБА_9 відносин притаманних сім`ї.
Відповідачі, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , надали суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність, вказали, що позовні вимоги не визнають.
Згідно копії свідоцтва про смерть відповідача ОСОБА_8 , серії НОМЕР_3 , останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 29.05.2025 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , третя особа Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю – зупинено у зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_8 , до вступу у спадщину всіх спадкоємців.
Ухвалою суду від 07.10.2025 провадження по справі було відновлено.
З копії спадкової справи № 111/2025, наданої Першою первомайською нотаріальною конторою Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вбачається, що після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_7 , яка є відповідачем у справі та спадкоємцем всіх прав і обов`язків ОСОБА_8 . Інші заяви про прийняття спадщини в матеріалах спадкової справи відсутні.
Представник третьої особи в судовому засіданні та у письмових поясненнях проти задоволення позову заперечувала вказуючи, що можливе проживання за однією адресою ніяким чином не підтверджує того факту, що між Позивачем та загиблим ОСОБА_9 склалися і були усталені відносини, які притаманні подружжю. Банківські перекази коштів також не підтверджують факту проживання однією сім`єю, та того, що вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Зазначає, що сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Крім того, враховуючи той факт, що протягом 6 (шести) років, починаючи з 2017 по 2023 рік Позивач і загиблий ОСОБА_9 не звертались до відповідних органів державної реєстрації з метою офіційно зареєструвати їх відносини, може вказувати на те, що в законний спосіб не була визнана воля загиблого у бажанні зареєструвати шлюб із Позивачем шляхом подачі заяви до органу ДРАЦСу, що свідчить про його ставлення до цього факту.
Представник третьої особи вважає, що Позивачем не надано до Суду належних доказів, що узгоджуються між собою та одне одного доповнюють, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про спільне проживання Позивача та ОСОБА_9 як жінки та чоловіка, тобто наявність сім`ї, зокрема, що Позивач разом із ОСОБА_9 постійно спільно проживали, мали спільний бюджет, харчування, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин, а тому відсутні правові підстави для задоволення її позовної заяви.
Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що згідно копії сповіщення № 1366, адресованого начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 , т.о командир військової частини НОМЕР_2 просить сповістити дружину ОСОБА_1 , про те, що її чоловік- командир відділення морської піхоти – командир машини взводу морської піхоти роти морської піхоти НОМЕР_4 батальйону морської піхоти в/я НОМЕР_2 , молодший сержант ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 у бою за нашу Батьківщину.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 01.02.2023 року, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно довідки, наданої ФОП ОСОБА_15 , поховання ОСОБА_9 здійснювала ОСОБА_1 на Вознесенському кладовищі Первомайського району Миколаївської області за власні кошти.
З копії витягу з реєстру територіальної громади № 2023/009624717 від 23.11.2023 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії акту про проживання у квартирі, наданого ТОВ «Еталонсервіс» та затвердженого 08.02.2023 року у присутності майстра дільниці, ОСОБА_9 проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 із ОСОБА_1 з грудня 2017 року.
З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» за період з 12.01.2022 року по 27.12.2023 року вбачається, що ОСОБА_9 здійснював перекази грошових коштів в різних сумах на банківську картку ОСОБА_1 .
Також, позивачем долучено до матеріалів справи переписки у месенджерах та копії фотографій спільного проведення дозвілля і відпочинку ОСОБА_9 з нею, її доньками та їх спільними знайомими і друзями.
Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
У справі, яка є предметом розгляду, позивач просить встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення поняття «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.
Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, і т.п.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
При цьому, факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі окремо, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.
Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.
Нормами Сімейного кодексу України не визначено, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки.
Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.
Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
У даній справі, на підтвердження позовних вимог, а саме факту проживання із загиблим військовослужбовцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, позивачка надала суду такі докази: спільні фотографії, переписки у месенджерах, історію по картковому рахунку за період з 12.01.2022 року по 27.12.2023 року, витяг з реєстру територіальної громади про реєстрацію місця проживання, довідку про витрати на поховання, акт про проживання у квартирі загиблого з позивачем з грудня 2017 року.
Також, у суді були допитані свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_14 . Однак, показання вказаних свідків носять узагальнюючий характер, стосуються здебільше констатації факту проживання сторін в одній квартирі та не підтверджують наявності між ними усталених відносин, які притаманні подружжю.
Надані позивачкою скріншоти її спілкування із ОСОБА_9 та виписки про перерахування ним грошових коштів на її банківську картку самі по собі без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, а також взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склалися та мали місце у вказаний період часу відносини, які би за своєю суттю відповідали відносинам чоловіка та дружини. Суду надано недостатньо доказів на переконання того, що ці відносини були сімейними та мали ознаки, притаманні подружжю. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю без наявності інших ознак сім`ї.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 протягом певного часу жили разом в одній квартирі, між ними були особисті, близькі, теплі, приязні відносини, однак лише їх спільне проживання, підтверджене показами допитаних у справі свідків, проте не є достатнім доказом щодо наявності між ними сімейних відносин, сім`ї у розумінні статті 3 СК України, що свідчить про відсутність підстав для встановлення факту спільного проживання позивача із загиблим ОСОБА_9 однієї сім`єю.
Більш того, як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з померлим ОСОБА_9 , оскільки встановлення такого факту необхідно останній для подальшого вирішення питання щодо отримання нею одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». А також, вказала, що їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частинами 1, 2 статті 315 ЦПК України що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.
Так, за приписами статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції станом на 23 січня 2023 року, на день загибелі ОСОБА_9 ) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
У відповідності до статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції станом на 23 січня 2023 року), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пунктів 1-3 частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в редакції станом на 23 січня 2023 року) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
В пункті 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" наведений перелік осіб, в разі загибелі яких здійснюється виплата одноразової грошової допомоги в розмірі 15 000 000 гривень, до якого входять, в тому числі й військовослужбовці Збройних Сил України. 
Пунктом першим статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції станом на 23 січня 2023 року) було передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення)
Крім того, наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 45 відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" затверджено Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану.
Відповідно до п.1.4 Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану - особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання одноразової грошової допомоги визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.
Отже вищезазначеними нормативно-правовими актами визначено дату виникнення права осіб на призначення та отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі військовослужбовця, водночас Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції, актуальній на день виникнення такого права, містить вичерпний перелік осіб, яким надано право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі військовослужбовця.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивачку ОСОБА_1 можна вважати утриманцем загиблого (померлого), яка має право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця.
Отже, на день смерті ОСОБА_9 відсутні норми закону, які б надавали право особам, що спільно проживали із загиблим військовослужбовцем, на отримання одноразової грошової допомоги.
А відтак, сам по собі факт проживання позивачки однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу з ОСОБА_9 не має для неї юридичного значення, оскільки не породжує прав та обов`язків, задля забезпечення яких вона звернулася до суду з даним позовом, оскільки такий факт не надасть їй право на отримання одноразової грошової допомоги після смерті ОСОБА_9 .
Крім того, постановою приватного нотаріуса Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Мовчана А.С. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , через відсутність документів, які б підтверджували родинні відносини із спадкодавцем.
Статтею 25 СК України передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.
У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).
Аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що для застосування положень вказаної статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та неперебування цих осіб у будь-якому іншому шлюбі.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі № 616/489/19.
Разом з тим, згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області справа № 484/4141/19 шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , зареєстрований 23.10.2004 у відділі РАЦС Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 307, був розірваний лише 17.10.2019 року. Вказане рішення набрало законної сили 19.11.2019. 
Відповідно до статті 74 ЦК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Задоволення даної заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з грудня 2017 року призведе до порушення принципу одношлюбності, передбаченого статтею 25 Сімейного кодексу України. 
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18.
Тобто, враховуючи що у період із 23.10.2004 по 19.11.2019 ОСОБА_9 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 , підстави для встановлення юридичного факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_9 однією сім`єю з грудня 2017 року відсутні. 
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що факт проживання позивачки однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9 не має для неї юридичного значення, оскільки не породжує прав та обов`язків, задля забезпечення яких вона звернулася до суду з наданим позовом, оскільки такий факт не надасть їй право на отримання одноразової грошової допомоги після смерті ОСОБА_9 та прийняття нею спадщини після смерті останнього, як особи, особи, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Більш того, на момент смерті ОСОБА_9 відсутні норми закону, які б надавали право особам, що спільно проживали із загиблим військовослужбовцем, на отримання одноразової грошової допомого.
З огляду на викладене у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268, 278-279 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) до ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_7 ); третя особа: Міністерство оборони України (просп. Повітряних Сил, 6, м. Київ, код ЄДРПОУ: 00034022) про встановлення факту проживання однією сім`єю. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: