ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року місто Київ
Справа № 759/11753/25
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4371/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Желепи О. В., суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,
за участю секретаря судового засідання Рябошапки М.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні в зал і суду апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», подану представником - адвокатом Голуб Ганною Олександрівною, на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2025 року (ухвалено у складі судді Петренко Н.О. без повідомлення (виклику) сторін)
у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

У 2025 році позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив: стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги на загальну суму 126 445,34 грн, яка включає заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, постачання теплової енергії та постачання гарячої води, а також інфляційні втрати, 3% річних та пеню, а саме:
1) за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення 2 879,38 грн, інфляційні втрати 437,67 грн та 3 % річних 107,68 грн;
2) за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення 11 629,97 грн, інфляційні втрати 1 767,76 грн, 3 % річних 432,06 грн;
3) за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води 34 535,22 грн, інфляційні втрати 5 249,35 грн, 3 % річних 1 291,52 грн;
4) за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії 17 264,13 грн, інфляційні втрати 1 686,06 грн, 3 % річних 432,52 грн, пеню 526,23;
5) за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води 38 574,55 грн, інфляційні втрати 4 859,16 грн, 3 % річних 1 162,65 грн, пеню 1 414,55 грн;
6) за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії 1 397,46 грн;
7) за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води 736,45 грн;
8) за обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення 60,97 грн.
На обґрунтування позову зазначав, що з 01.05.2018 він є виконавцем комунальних послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (ЦО/ЦПГВ), а з 01.11.2021 - послуг з постачання теплової енергії та гарячої води (ТЕ/ПГВ). Відповідачі, як споживачі послуг за адресою: АДРЕСА_1 систематично не оплачували надані послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 

Святошинський районний суд м. Києва рішенням від 08 жовтня 2025 року в задоволенні позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з таким рішенням, представник позивача - адвокат Голуб Г.О. 05 листопада 2025 року засобами поштового зв`язку подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права щодо солідарної відповідальності в зобов`язальних правовідносинах, зокрема щодо права кредитора (позивача) вимагати виконання обов`язку як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Унаслідок цього суд безпідставно відмовив у задоволенні позову пославшись лише на неповний склад відповідачів.
Вказує на порушення судом норм процесуального права щодо розгляду цієї справи в порядку спрощеного, а не загального, позовного провадження, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення. Ціна позову в цій справі перевищує 30 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб та судом малозначною не визнавалася.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позиція учасників справи в судовому засіданні

У судовому засіданні 20 січня 2026 року представник позивача - Антонченко А.О скаргу підтримав, просив її задовольнити. Відповідач ОСОБА_1 повідомила суду, що її батько - ОСОБА_2 помер до подачі цього позову, а саме 27 січня 2025 року, просила долучити копії свідоцтва про смерть, свого свідоцтва про народження та договору дарування квартири. У зв`язку із фактичною неучастю відповідача в суді першої інстанції з метою законності, справедливості та повноти судового розгляду, колегія суддів протокольною ухвалою постановила долучити вказані документи до матеріалів справи.
У судовому засіданні 03 березня 2026 року відповідач ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечувала з підстав того, що у квартирі, до якої позивач надає послуги, вона не проживає, лише зареєстрована, а повнолітньою стала лише у жовтні 2023 року. Заяву про своє фактичне не проживання за місцем надання послуг не подавала.
Представник позивача у судове засідання 03 березня 2026 року не з`явився.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд першої інстанції вважав установленим, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює діяльність у сфері надання комунальних послуг, зокрема з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії. Період надання послуг, що є предметом спору, охоплює проміжок часу з 01.05.2018 по 01.11.2024.
З 01.05.2018 до 31.10.2021 Позивач виступав виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (ЦО/ЦПГВ). Регулювання цих правовідносин здійснювалося відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630). Договір про надання послуг ЦО/ЦПГВ був публічно оприлюднений у газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085), що свідчить про дотримання Позивачем процедури укладення договору приєднання.
З 01.11.2021, у зв`язку зі змінами у законодавстві, Позивач змінив статус на виконавця послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (ТЕ/ПГВ). Правовідносини у цій сфері регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VI, Постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та Постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії». Типові індивідуальні договори про надання послуг ТЕ/ПГВ були оприлюднені на офіційному веб-сайті КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» згідно з вимогами ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, що також підтверджує законність укладення цих договорів приєднання.
Будинок за адресою: АДРЕСА_1 повністю підключений до мереж тепло- та водопостачання. Це означає, що квартира за вказаною адресою отримує тепло та гарячу воду від внутрішньо-будинкової системи.

В апеляційному суді встановлено, що квартира АДРЕСА_2 була подарована ОСОБА_2 . ОСОБА_3 15 серпня 2003 року, що вбачається з договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Зубченком Л.С.
ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком є ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_4 , що вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 17 січня 2007 року відділом РАЦС Святошинського районного управління юстиції м. Києва.
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 05 лютого 2025 року Святошинським відділом ДРАЦС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .

Позиція суду апеляційної інстанції 

Заслухавши доповідь головуючого судді Желепи О.В., пояснення учасників справи, переглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення з урахування доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню із ухваленням нового судового рішення. 

Межі апеляційного розгляду

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).
У ході апеляційного розгляду було встановлено, що один із відповідачів - ОСОБА_2 помер.
Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
У ст. 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.
Згідно з ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
У ст. 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
Системний аналіз вказаних норм права, а також положень частин 1, 2, 4 ст. 25, ч. 1 ст. 26 ЦК України та ч. 2 ст. 48 ЦПК України, дозволяє дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі має бути живим. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).
До такого висновку дійшла Об`єднана Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 185/998/16-ц та вказала, що норма ст. 255 ЦПК України є імперативною. Тобто за наявності підстав, визначених пунктами 1-8 частини першої статті 255 ЦПК України, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, що у справі беруть участь відповідачі-спадкоємці, які на час розгляду справи мають цивільну процесуальну правосуб`єктність і не заявляли клопотання про закриття провадження у справі.
У постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 20 січня 2025 року у справі № 296/12456/23, зроблено висновок, що «приписи закону «суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства» (п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України), «суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України) стосуються як позовів, які не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати».
Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Згідно з п.п. 1, 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: (1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; (7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
З аналізу п. 7 ч. 1 ст. 255 255 ЦПК України вбачається, що правонаступників у справу можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася вже після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.
У справі, що переглядається установлено, що:
- позов поданий у травні 2025 року;
- провадження у справі відкрито 05 червня 2025 року;
- ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином, станом на дату подачі позову та відкриття провадження у справі відповідач ОСОБА_2 помер, водночас суд першої інстанції указаного не врахував та фактично відкрив провадження й ухвалив рішення про стягнення заборгованості з особи, яка померла, що не відповідає нормам матеріального й процесуального права.
З урахуванням того, що ОСОБА_2 помер до подачі позову, провадження у частині позовних вимог до нього слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
В частині позовних вимог до ОСОБА_1 апеляційний суд здійснює перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимог закону рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив із того, що:
- позивачем не було надано належних та достатніх доказів, які б однозначно встановлювали правовий статус квартири за адресою: АДРЕСА_1 та її власників/співвласників. У позовній заяві позивач зазначає відповідачів як споживачів послуг за вказаною адресою;
- згідно з наданими матеріалами, зокрема, витягом з реєстру територіальної громади м. Києва, у спірній квартирі за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані інші особи, крім відповідачів. Відповідно до чинного законодавства, обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг може покладатися не лише на власника, а й на інших зареєстрованих або фактично проживаючих осіб, які спільно користуються комунальними послугами. Позивачем не було надано обґрунтування, чому позовні вимоги заявлені виключно до двох відповідачів та не було враховано можливу солідарну або часткову відповідальність інших зареєстрованих осіб. Це створює невизначеність щодо кола відповідальних осіб та належного розподілу боргу.
- позивачем не доведено суми заборгованості за весь період, зазначений у довідках про розмір заборгованості саме до осіб, які споживають ці послуги. Позов пред`явлено тільки до двох зі споживачів;
- позивач не надав належних та беззаперечних доказів, що підтверджували б правовий статус відповідачів як єдиних споживачів послуг за вказаною адресою. Відсутні будь-які документи, що встановлюють їхній статус власників чи користувачів, а також обґрунтування того, чому позовні вимоги були заявлені виключно до них, ігноруючи інших зареєстрованих у квартирі осіб;
- у цьому випадку позивач не виконав свого процесуального обов`язку, що є достатньою підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі. Таким чином, позов є передчасним і необґрунтованим, оскільки позивачем не надано достатніх та належних доказів для підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог до відповідачів. 
Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції враховуючи таке.
За правилами частини першої статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
У розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем є, у тому числі, фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Отже, аналіз наведених положень вказує на те, що позивач має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг як від власника квартири, так і від будь-якої іншої особи, яка зареєстрована або проживає у житлі власника, адже така особа на рівні з власником користується усіма житлово-комунальними послугами.
З урахуванням викладеного, колегія суддів робить висновок, що позивач пред?явив позов до належного відповідача. А тому висновок суду, що позивач не надав обґрунтування, чому позовні вимоги заявлені виключно до двох відповідачів (фактично до одного) та не було враховано можливу солідарну або часткову відповідальність інших зареєстрованих осіб є помилковим, зроблений з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для ухвалення нового судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).
Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.
Згідно вимог частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За правилом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Установлено, що КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» здійснює діяльність у сфері надання комунальних послуг, зокрема з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії. Період надання послуг, що є предметом спору, охоплює проміжок часу з 01 травня 2018 року по 30 квітня 2025 року.
Водночас ОСОБА_1 стала дієздатною лише в жовтні 2023 року, а тому її відповідальність перед позивачем за надання житлово комунальні послуги обмежується періодом з жовтня 2023 року по 30 квітня 2025 року.

Щодо постачання теплової енергії.
Період	Вхідне сальдо	Нараховано	Коригування	Вихідне сальдо	
01.11.2023-30.11.2023	0	672,02	0,00	672,02	
01.12.2023-31.12.2023	672,02	914,23	0,00	1 586,25	
01.01.2024-31.01.2024	1 586,25	972,63	0,00	2 558,88	
01.02.2024-29.02.2024	2 558,88	836,30	-1,33	3 393,85	
01.03.2024-31.03.2024	3 393,85	777,74	3,31	4 174,90	
01.04.2024-30.04.2024	4 174,90	11,42	-17,87	4 168,45	
01.05.2024-31.05.2024	4 168,45	13,24	40,20	4 221,89	
01.06.2024-30.06.2024	4 221,89	3,64	0,00	4 225,53	
01.07.2024-31.07.2024	4 225,53	7,11	0,00	4 232,64	
01.08.2024-31.08.2024	4 232,64	12,57	0,00	4 245,21	
01.09.2024-30.09.2024	4 245,21	13,90	0,00	4 259,11	
01.10.2024-31.10.2024	4 259,11	12,24	0,00	4 271,35	
01.11.2024-30.11.2024	4 271,35	850,04	0,00	5 121,39	
01.12.2024-31.12.2024	5 121,39	1 037,32	0,00	6 158,71	
01.01.2025-31.01.2025	6 158,71	1 030,20	0,00	7 188,91	
01.02.2025-28.02.2025	7 188,91	989,34	-22,50	8 155,75	
01.03.2025-31.03.2025	8 155,75	891,40	0,00	9 047,15	
01.04.2025-30.04.2025	9 047,15	12,41	-0,17	9 059,39	

Щодо постачання гарячої води.
Період	Вхідне сальдо	Нараховано	Коригування	Вихідне сальдо	
01.11.2023-30.11.2023	0	1 059,40	0,00	1 059,40	
01.12.2023-31.12.2023	1 059,40	1 083,21	0,00	2 142,61	
01.01.2024-31.01.2024	2 142,61	1 059,40	0,00	3 202,01	
01.02.2024-29.02.2024	3 202,01	827,49	0,00	4 029,50	
01.03.2024-31.03.2024	4 029,50	1 013,71	0,00	5 043,21	
01.04.2024-30.04.2024	5 043,21	1 011,79	0,00	6 055,00	
01.05.2024-31.05.2024	6 055,00	933,07	-269,81	6 718,26	
01.06.2024-30.06.2024	6 988,07	209,50	0,00	7 197,57	
01.07.2024-31.07.2024	7 197,57	602,08	-209,50	7 590,15	
01.08.2024-31.08.2024	7 799,65	1 057,87	-225,78	8 631,74	
01.09.2024-30.09.2024	8 857,52	1 118,92	-36,48	9 939,96	
01.10.2024-31.10.2024	9 976,44	989,14	0,00	10 965,58	
01.11.2024-30.11.2024	10 965,58	1 047,50	0,00	12 013,08	
01.12.2024-31.12.2024	12 013,08	1 095,12	0,00	13 108,20	
01.01.2025-31.01.2025	13 108,20	1 059,40	0,00	14 167,60	
01.02.2025-28.02.2025	14 167,60	964,18	0,00	15 131,78	
01.03.2025-31.03.2025	15 131,78	967,63	0,00	16 099,41	
01.04.2025-30.04.2025	16 099,41	1 035,60	0,00	17 135,01	

Таким чином, за вказаний період колегія суддів у межах позовних вимог установила такий обсяг заборгованості:
1) за послуги з постачання теплової енергії: 9 059,39 грн;
2) за послуги з постання гарячої води: 17 135,01 грн;
3) за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії: 651,90 грн;
4) за абонентське обслуговування послуг з постання гарячої води: 368,05 грн.
Заперечення ОСОБА_1 щодо її не проживання за вказаною в позовній заяві адресою є неспроможними для спростування наявності в неї обов`язку оплачувати житлово-комунальні послуги за місцем своєї реєстрації в силу приписів ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», враховуючи неповідомлення позивача про таку обставину, що є її обов`язком.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач просив стягнути інфляційні втрати, 3 % річних та пеню за період з 1 січня 2024 року по 30 квітня 2025 року щодо послуг з постачання теплової енергій та гарячої води.

Період	Кількість днів	Борг за тепло	3 % тепло	Борг за гарячу воду	3 % гаряча вода	
01.01.2024-30.04.2025	486	2 558,88	102,21	3 202,01	127,90	
01.02.2024-30.04.2025	455	3 393,85	126,92	4 029,50	150,69	
01.03.2024-30.04.2025	426	4 174,90	146,18	5 043,21	176,58	
01.04.2024-30.04.2025	395	4 168,45	135,33	6 055,00	196,58	
01.05.2024-30.04.2025	365	4 221,89	126,66	6 718,26	201,55	
01.06.2024-30.04.2025	334	4 225,53	116,00	7 197,57	197,59	
01.07.2024-30.04.2025	304	4 232,64	105,76	7 590,15	189,65	
01.08.2024-30.04.2025	273	4 245,21	95,26	8 631,74	193,68	
01.09.2024-30.04.2025	242	4 259,11	84,72	9 939,96	197,71	
01.10.2024-30.04.2025	212	4 271,35	74,43	10 965,58	191,07	
01.11.2024-30.04.2025	181	5 121,39	76,19	12 013,08	178,72	
01.12.2024-30.04.2025	151	6 158,71	76,44	13 108,20	162,69	
01.01.2025-30.04.2025	120	7 188,91	70,90	14 167,60	139,74	
01.02.2025-30.04.2025	89	8 155,75	59,66	15 131,78	110,69	
01.03.2025-30.04.2025	61	9 047,15	45,36	16 099,41	80,72	
01.04.2025-30.04.2025	30	9 059,39	22,34	17 135,01	42,25	
УСЬОГО			1 464,36		2 537,81	
Щодо інфляційних втрат.
Період	Індекс інфляції	Сукупний індекс інфляції	Втрати тепло	Втрати вода	
01.01.2024-30.04.2025	100,40	100,40	10,24	12,81	
01.02.2024-30.04.2025	100,30	100,70	23,76	28,21	
01.03.2024-30.04.2025	100,50	101,20	50,10	60,52	
01.04.2024-30.04.2025	100,20	101,41	58,78	85,38	
01.05.2024-30.04.2025	100,60	102,02	85,28	135,71	
01.06.2024-30.04.2025	102,20	104,26	180,01	306,62	
01.07.2024-30.04.2025	100,00	104,26	180,31	323,34	
01.08.2024-30.04.2025	100,60	104,89	207,59	422,09	
01.09.2024-30.04.2025	101,50	106,46	275,14	642,12	
01.10.2024-30.04.2025	101,80	108,38	357,94	918,92	
01.11.2024-30.04.2025	101,90	110,43	534,16	1 252,96	
01.12.2024-30.04.2025	101,40	111,98	737,81	1 570,36	
01.01.2025-30.04.2025	101,20	113,32	957,56	1 887,12	
01.02.2025-30.04.2025	100,80	114,23	1 160,56	2 153,25	
01.03.2025-30.04.2025	101,50	115,94	1 442,12	2 566,25	
01.04.2025-30.04.2025	100,70	116,76	1 518,35	2 871,83	
УСЬОГО			7 779,71	15 237,49	
Таким чином, колегія суддів установила більший розмір інфляційних втрат, 3 % річних та пені, ніж просив стягнути позивач у своїй позовній заяві.
Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
З урахуванням викладеного, а також принципу диспозитивності, колегія суддів присуджує лише заявлений позивачем розмір інфляційних втрат, 3 % річних та пені.
Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 37 295,52 грн, з яких:
1) заборгованість за послуги з постачання теплової енергії: 9 059,39 грн, інфляційні втрати 1 686,06 грн, 3 % річних 432,52 грн, пеня 526,23 грн;
2) заборгованість за послуги з постання гарячої води: 17 135,01 грн, інфляційні втрати 4 859,16 грн, 3 % річних 1 162,65 грн, пеня 1 414,55 грн;
3) заборгованість за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії: 651,90 грн;
4) заборгованість за абонентське обслуговування послуг з постання гарячої води: 368,05 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів установила, що суд першої інстанції ухвалив рішення щодо особи, яка померла станом на день ухвалення рішення, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення з закриттям провадження, а також не повно встановив обставини справи та порушив норми матеріального права, щодо вирішення позову до відповідача ОСОБА_2 .
Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також беручи до уваги те, що позивач доводи та обґрунтування позову щодо надання житлово-комунальних послуг і здійснення фактичних дій, спрямованих на утримання багатоквартирного будинку, де знаходиться квартира відповідача в ході розгляду справи підтвердив належними та допустимими доказами, так само, як і обставини того, що ОСОБА_1 є споживачем наданих саме позивачем конкретних житлово-комунальних послуг та фактично користується цими послугами, позов належить задовольнити частково, в обсязі, визначеному у мотивувальній частині цієї постанови.

Судові витрати

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Позов задоволено частково, а саме на 29,50 %, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 2 233,15 грн.

Керуючись ст. ст. 76-81, 141, 259, 263, 268, 374, 376, 377, 81-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», подану представником - адвокатом Голуб Ганною Олександрівною, - задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2025 року - скасувати та ухвалити нове рішення такого змісту.
Провадження у справі в частині позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 37 295,52 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 2 233,15 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України.
Головуючий О.В. Желепа

Судді: Н.В. Поліщук 

В.В. Соколова