Справа № 130/1990/25
Провадження № 22-ц/801/565/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Роздорожна А. Г.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року	Справа № 130/1990/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,
суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.
з участю секретаря судового засідання: Козюми Д.О
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу № 130/1990/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Країла Степана Васильовича на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2025 року, ухвалене у складі судді Роздорожна А. Г., -

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 182849,18 грн та судові витрати.
Позов обґрунтовано тим, що відповідачка свої зобов`язання щодо повернення кредиту не виконує, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. На підтвердження позовних вимог представник позивача надав копію договору кредиту та страхування, копію паспорту споживчого кредиту, копію виписки, копію довідки-розрахунку заборгованості, копії паспорту, копії договорів факторингу, копії реєстру боржників, копії платіжних інструкцій.
Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованість за договором кредиту №Z06.00601.005638812 від 29 серпня 2019 року у сумі 129199 (сто двадцять дев`ять тисяч сто дев`яносто дев`ять) грн 68 коп.
В задоволенні стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями в сумі 53649,5 грн - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2149 (дві тисячі сто сорок дев`ять) грн 88 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 
Не погодившись із таким рішенням представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Країло С.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування у ОСОБА_1 заборгованості, розрахунку заборгованості за кредитним договором, який би підтверджував заборгованість відповідачки. Наявна у матеріалах справи довідка-розрахунок заборгованості містить лише визначення загального розміру заборгованості без періоду та складових сум її нарахування..
Відзив на апеляційну скаргу не надходив . 
Представник відповідача адвокат Країло С.В. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги на рішення суду, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав. 
Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що 29 серпня 2019 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту та страхування № Z06.00601.005638812, відповідно до умов якого, банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 74999 грн на рахунок позичальника, відкритий в АТ «ІДЕЯ БАНК», а позичальник доручає банку сплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 6506,76 грн, згідно з умовами Договору страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 цього договору (п.1.7 договору). Відповідно до п. 1.1, 1.3, 1.4 Договору, тип кредиту – цільовий, процентна ставка – змінювана, 29,99 % річних, строк кредиту – 18 місяців.
Також, відповідно до п.п. 1.5 Договору Кредиту під час користування кредитом Банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Інші послуги банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку сплачується згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною Договору та розміщені на веб-сайті Банку www.ideabank.ua
Відповідно до п. 1.6 договору, дата повернення кредиту – 28 лютого 2021 року.
Змінювана процентна ставка визначається, як змінна частина ставки в розмірі 9,5 % збільшена на маржу банку в розмірі 12,49 %. Банк вправі зменшити процентну ставку, вказану у п. 1.3 договору на 10 % з настанням подій, що вказані в п. 1.9.1 та 1.9.2 (п.1.9 Договору).
Як йдеться по тексту Договору кредиту, Позичальник погоджується, що Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - ДКБОФО), Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього Договору та зобов`язується виконувати їх умови, а також підтверджує, що ознайомлений з ДКБОФО і Тарифами, в тому числі з паперовими версіями розміщеними у відділенні Банку або Кредитного посередника, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (п.п. 3.2, 3.3 до Договору кредиту).
Також відповідачкою було підписано Паспорт споживчого кредиту (Додаток № 1 до Договору кредиту та страхування № Z06.00601.005638812 від 29 серпня 2019 року), відповідно до якого відповідачка була ознайомлена з інформацією про умови кредитування та вартість кредиту. Сума кредиту становить 74999 грн, мета отримання кредиту – споживчі цілі, процентна ставка, відсотуів річних – 21,99, тип процентної ставки – змінювана, плата за обслуговування кредитної заборгованості – 1,90 % щомісячно від початкової суми кредиту (а.с.6). 
АТ «ІДЕЯ БАНК» взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачці у розпорядження кредитні кошти, що підтверджується ордером-розпорядженням №1 про видачу кредиту ОСОБА_1 в сумі 68492,24 грн., ордером-розпорядженням №2 про сплату страхового платежу в сумі 6506,76 грн. та випискою по рахунку за період 29 серпня 2019 року по 19 грудня 2023 року (а.с.7-8).
З довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.00601.005638812 від 29 серпня 2019 року вбачається, що наявна заборгованість за основним боргом становить 74999 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відстоками – 54200,68 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями – 53649, 5 грн, а всього – 182849,18 грн (а.с.9).
19 грудня 2023 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу №19/12-2023 (а.с.14-20). 
Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу AT «ІДЕЯ БАНК» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження AT "ІДЕЯ БАНК" за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед AT «ІДЕЯ БАНК» та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору (а.с.14-20, 21-23). 
Так, ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі та відповідно перерахував суму на користь AT "ІДЕЯ БАНК" (а.с.24-25).
22 грудня 2023 року між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» передав (відступив), а ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» прийняв права вимоги за кредитним договором Z06.00601.005638812 від 29 серпня 2019 року (а.с.26-30).
Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» відступає, а ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» за плату та на умовах, визначених цим договором. 
Згідно з положенням п. 2.2 цього Договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді. 
З копії реєстру боржників вбачається, що під номером 2746 значиться відповідачка ОСОБА_1 (номер кредитного договору – Z06.00601.005638812 ) (а.с.31-33).
Пунктом 3 цього договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги, яка становить 11861032,61 гривень. На виконання вимог даного договору ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» перерахувало на рахунок ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» 11861032,61 гривень (а.с.34).
Таким чином судом встановлено, що до ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» починаючи з 22 грудня 2023 року відповідно до договору факторингу №22/12-2023 перейшло право вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором кредиту та страхування № Z06.00601.005638812 від 29 серпня 2019 року.
Відповідно до довідки ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» від 23 вересня 2025 року оригінал договору № Z06.00601.005638812 від 29 серпня 2019 року у товариства відсутній у зв`язку з його втратою.
Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно зі статтями 610, 629 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням вимог, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Втрата оригіналу кредитного договору не означає, що зобов`язання відповідачки припинилося чи відсутнє.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом встановлено, що відповідачка погодилася на умови кредитного договору шляхом підписання його своїм підписом та фактично отримані нею кошти в добровільному порядку первісному кредитору не повернуті, відсотки за користування кредитом не сплачені. АТ "ІДЕЯ БАНК" відступило своє право вимоги до відповідачки за договором факторингу ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а це товариство, в свою чергу, відсутпило право грошової вимоги позивачу.
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з статтею 1078 ЦК України Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Таким чином, оцінюючі зібрані докази в їх сукупності та враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку первісному кредитору, ТОВ «ОПТІМА ФІКТОРИНГ» або Фактору ТОВ «ФК ПРОФІТ КАПІТАЛ» не повернуті, а також беручи до уваги вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту та відсотками зі його користування.
У постанові від 26 грудня 2019 року № 467/555/19 Верховний Суд, виснував, що «враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідачка підписанням договору № Z06.00601.005638812 та додатків до нього, та отримавши кредитні кошти, висловила своє волевиявлення та підтвердила своє погодження з усіма його умовами, як прийнятними для неї.
Щодо стягнення із відповідачки 53649,5 грн суми заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями, то суд інстанції правильно зазначив, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49, затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.5 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Як вбачається з матеріалів справи розмір заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту складає 53649,5 грн.
Враховуючи, що в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту (крім інформації, що може бути надана безкоштовано), та відповідних доказів цьому, що надавались відповідачці та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування заборгованості по кредиту, тому в цій частині позову суд першої інстанції правомірно відмовив.
Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).
Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що судом першої інстанції встановлено факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами щодо повернення кредитних коштів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненнюв розмірі 129199 (сто двадцять дев`ять тисяч сто дев`яносто дев`ять) грн 68 коп.
Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для відповідача, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,
постановив :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Країла Степана Васильовича залишити без задоволення.
Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 

Головуючий:  І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник