ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2026 року 	м.Дніпро	справа № 160/34177/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року у справі №160/34177/25 (суддя Озерянська С.І.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
01.12.2025 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду та не прийняття рішення по суті рапорту ОСОБА_1 від 18 жовтня 2025 року та від 05 листопада 2025 року про направлення до закладу охорони здоров`я, а також зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (далі відповідач) розглянути його рапорти від 18 жовтня 2025 року та від 05 листопада 2025 року про направлення до закладу охорони здоров`я. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
29.12.2025 року позивачем подано заяву про відмову від позову та закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що відповідачем розглянуто рапорт позивача та прийнято рішення за результатами розгляду поданого рапорту, що було предметом адміністративного позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2026 року було прийнято та задоволено заяву позивача про відмову від позову, а провадження в адміністративній № 160/34177/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - закрито на підставі п.2 ч.1 ст.238 КАС України. При цьому, судом стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 968,96 грн..
З цією ухвалою суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. Відповідач вважає, що ухвала суду прийнята в частині стягнення судового збору з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає у цій частині скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
Так, в обгрунтування скарги відповідач зазначає, що за приписами п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. З огляду на те, що предмет позову щодо розгляду рапортів позивача належить до справ пов`язаних з виконанням ним військового обов`язку, позивач від сплати судового збору звільнений. Звільнений від сплати судового збору позивач не сплачує судовий збір за подання позовної заяви, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для стягнення суми судового збору з відповідача.
Позивач помилково сплатив судовий збір у цій справі, а суд безпідставно стягнув таку суму з відповідача на користь позивача, хоча мав вирішити питання про повернення такої суми позивачу як помилково (надмірно) сплаченої.
Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідача не скористався.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Оцінюючи правильність вирішення судом першої інстанції питання про можливість стягнення на користь позивача сплаченого ним судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
За приписами частини 1 статті 140 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак, якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.
Суд першої інстанції слушно зауважив, що позивач подав заяву про відмову від позову у зв`язку із задоволенням його вимог відповідачем після подання ним позовної заяви. Так, відповідачем розглянуто рапорт позивача та прийнято рішення за результатами розгляду поданого рапорту, що було предметом адміністративного позову.
Дійсно у справі позивач при зверненні до суду з позовом сплатив судовий збір у розмірі 968,96 грн.
І суд, приймаючи рішення по заяві позивача, при вирішенні питання розподілу судових витрат керувався положеннями ч.1 ст. 140 КАС України.
При цьому, суд не врахував, що згідно з п. 12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
З огляду на те, що предмет позову щодо розгляду військовою частиною рапортів позивача належить до справ, пов`язаних з виконанням позивачем військового обов`язку, позивач від сплати судового збору звільнений.
Звільнений від сплати судового збору позивач не сплачує судовий збір за подання позовної заяви, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для стягнення суми судового збору з бюджетних асигнувань відповідача.
Позивач помилково сплатив судовий збір у цій справі, а суд безпідставно стягнув таку суму з відповідача на користь позивача, хоча мав вирішити питання про повернення такої суми позивачу як помилково (надмірно) сплаченої.
На підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» позивачу слід повернути надмірно сплачений судовий збір з державного бюджету, а не стягувати таку суму за рахунок асигнувань відповідача.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі відповідача, знайшли своє підтвердження, судом ухвалено рішення в оскарженій частині з помилковим застосуванням процесуальних норм, що є підставою для його скасування в цій частині. Апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.
Керуючись ст.311, п.2 ч.1 ст.315, ст.317, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року у справі № 160/34177/25 скасувати в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) судового збору у розмірі 968,96 грн..

В решті ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року у справі № 160/34177/25 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України. 

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак