Справа № 276/191/26
Провадження по справі №2/276/355/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2026 року селище Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Семенюка А.С.,
з участю секретаря судового засідання Процюк О.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС») звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивований тим, що 07.07.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір № 768404767. Згідно з умовами кредитного договору первісний кредитор 21.04.2023 року перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 3100,00 грн через банк-провайдер, проте в подальшому відповідач збільшив суму кредиту до 12005,00 грн.
28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, на підставі якого, з урахуванням додаткових угод щодо продовження терміну дії договору факторингу, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошових вимог до боржників, в тому числі до відповідача за кредитним договором. 
30.10.2023 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, у відповідності до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до боржників, в тому числі до відповідача за кредитним договором. 
В подальшому, 11.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу №11/07/25-Е, відповідно до якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №768404767 на загальну суму 14938,98 грн.
Представник позивача стверджує, що відповідач взяті на себе за договором зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість у загальному розмірі 14938,98 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 12001,03 грн. та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 2937,95 грн.
Ухвалою Хорошівського районного суду Житомирської області від 13.02.2026 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, відповідачем ОСОБА_1 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона не визнає позовні вимоги в повному обсязі, вважає, що наданий позивачем розрахунок є незрозумілим та не підтверджує фактичного отримання нею коштів, належності їй банківського рахунку та правомірності нарахування відсотків, штрафів або інших додаткових платежів. Також відповідач просить справу розглянути за її відсутності.
Окрім того, ОСОБА_1 подала до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, в якій зазначила, що останній платіж за вказаним кредитним договором було здійснено понад три роки до моменту звернення позивача до суду. Після цього жодних платежів, реструктуризацій заборгованості чи нових договорів між сторонами не укладалося, а тому просить застосувати наслідки спливу трирічного строку позовної давності до позовних вимог «Фінансова Компанія «Ейс» та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Представником позивача подано до суду додаткові пояснення щодо строку позовної давності, в яких зазначив, що подане відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності є безпідставним, оскільки чинним законодавством перебіг строку позовної давності був зупинений у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні. Представник позивача просив врахувати вказані пояснення та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи провести за відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, у поданому до суду відзиві на позов справу розглянути за її відсутності.
Судом ухвалено здійснювати розгляд справи за відсутності її учасників.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом встановлено, що 07.07.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії №768404767 за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором (а.с. 135-137)
З довідки щодо дій позичальника дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі
Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» слідує, що акцепт оферти позичальником ОСОБА_1 (підписання договору Одноразовим ідентифікатором) здійснено шляхом введення позичальником 07.07.2021 о 23:12:47 одноразового ідентифікатора MNV26QY7, відправленого позичальнику 07.07.2021 о 23:11:48 на номер телефону НОМЕР_1 (а.с.105-106).
Відповідно до п.1.1., п.1.2. та п.1.7 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», строком на 22 дні від дати отримання кредиту позичальником (далі - Дисконтний період).
Згідно п.1.3. Договору Кредитодавець надає перший Транш за Договором в сумі 3100 грн 00 коп одразу після укладення Договору.
Відповідно до п.1.4. Догвору Позичальник в будь-який час, протягом Дисконтного періоду дії Договору, може збільшити суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. Повернення Кредиту в повному обсязі позбавляє права Позичальника отримати нові Транші, а Договір вважається припиненим шляхом його повного виконання.
Згідно п.1.8. Договору сторони погодили, що встановлений в п.1.7. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів. Кількість продовжень Дисконтного періоду не обмежена. Строк продовження Дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою: Z = 30 - (Х - Y), де: Z - кількість днів, на які продовжується Дисконтний період; Х - поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду, з врахуванням всіх попередніх продовжень Дисконтного періоду; Y - дата ініціації (день місяця) продовження Дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок Кредитодавця). При цьому Сторони узгоджують що у випадку, якщо Y > X, то кількість днів, на які продовжується Дисконтний період дорівнює 30 днів.
Відповідно до п.1.11 Договору основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення Дисконтного періоду, а у разі якщо Позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії Договору на умовах п. 1.12. Договору, основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правилами п.1.12.1. Договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії Договору (закінчення строку його дії чи дати його дострокового розірвання). Також Позичальник має право достроково повернути основну суму Кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час.
За умовами п.1.12. Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах:
1.12.1. зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше, ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду;
1.12.2. з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Відповідно до п.1.9 Договору за користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. 
Виключно на період строку, визначеного в п.1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою у розмірі 186,15 процентів річних, що становить 0,51 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним. (п.п.1.9.1. Договору). 
За умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п.1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 467,80 процентів річних, що становить 1,28 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним (п.п.1.9.2. Договору). 
Згідно п.п.1.9.3. Договору у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду.
Згідно п.1.13 Договору Проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.9 та 1.12.2. Договору, нараховуються на фактичну суму залишку Кредиту за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Траншу за Договором та до дня фактичного повернення всієї суми Кредиту Позичальником.
Відповідно до п.4.2. Договору строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п.1.2 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту передбачених п. 1.3. та п. 1.7. Договору. У будь-якому разі зобов`язання що виникли під час дій Договору діють до повного їх виконання.
За п.5.4. Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
Укладення вказаного кредитного договору відповідачем не заперечується, що слідує з поданих відповідачем до суду відзиву на позов та заяви про застосування строку позовної давності.
Відповідно до платіжних доручень та довідок ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», кредитодавець перерахував відповідачу на платіжну картку 4731-21ХХ-ХХХХ-2685 грошові кошти на загальну суму 12005,00 грн, зокрема: 07.07.2021 р. - 3100,00 грн., 08.08.2021 р. - 450,00 грн., 10.08.2021 р. - 1600,00 грн., 10.08.2021 р. - 150,00 грн., 12.08.2021 р. - 100,00 грн., 12.08.2021 р. - 100,00 грн., 12.08.2021 р. - 410,00 грн., 12.08.2021 р. - 305,00 грн., 13.08.2021 р. - 500,00 грн., 14.08.2021 р. - 100,00 грн., 14.08.2021 р. - 100,00 грн., 15.08.2021 р. - 200,00 грн., 17.08.2021 р. - 410,00 грн., 19.08.2021 р. - 1000,00 грн., 20.08.2021 р. - 300,00 грн., 20.08.2021 р. - 100,00 грн., 21.08.2021 р. - 600,00 грн., 22.08.2021 р. - 315,00 грн., 22.08.2021 р. - 610,00 грн., 23.08.2021 р. - 505,00 грн., 24.08.2021 р. - 1050,00 грн. (а.с. 92-102, 123-133).
Із копії довідки від 23.02.2026, наданої АТ КБ «ПриватБанк», а також виписки по рахунку за період з 07.07.2021 по 29.08.2021 року слідує, що на платіжну картку № НОМЕР_2 , яка емітована банком на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зараховано 07.07.2021 р. - 3100,00 грн., 08.08.2021 р. - 450,00 грн., 10.08.2021 р. - 1600,00 грн., 10.08.2021 р. - 150,00 грн., 12.08.2021 р. - 100,00 грн., 12.08.2021 р. - 100,00 грн., 12.08.2021 р. - 410,00 грн., 12.08.2021 р. - 305,00 грн., 13.08.2021 р. - 500,00 грн., 14.08.2021 р. - 100,00 грн., 14.08.2021 р. - 100,00 грн., 15.08.2021 р. - 200,00 грн., 17.08.2021 р. - 410,00 грн., 19.08.2021 р. - 1000,00 грн., 20.08.2021 р. - 300,00 грн., 20.08.2021 р. - 100,00 грн., 21.08.2021 р. - 600,00 грн., 22.08.2021 р. - 315,00 грн., 22.08.2021 р. - 610,00 грн., 23.08.2021 р. - 505,00 грн., 24.08.2021 р. - 1050,00 грн. Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу ОСОБА_1 на її картковий рахунок в загальній сумі 12005,00 грн.
Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів в розмірі 12005,00 грн у порядку та на умовах, що визначені укладеним кредитним договором.
Факт перерахування відповідачу коштів в розмірі 12005,00 грн. на виконання умов договору також підтверджується відповідним повідомленням та випискою по рахунку АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якого на платіжну картку № НОМЕР_2 , яка належить відповідачу ОСОБА_1 , було перераховано вказані кошти Окремо зазначено, що номер телефону НОМЕР_4 був та є фінансовим номером ОСОБА_1 та знаходиться в її анкетних даних.
Отже, факт отримання відповідачем кредиту за Договором кредитної лінії №768404767 від 07.07.2021 в розмірі 12005,00 грн підтверджується достатніми та належними доказами, наявними в матеріалах справи, які було досліджено судом.
Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги, правонаступництва).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, на підставі якого, з урахуванням додаткових угод №19 від 28.11.2019 року, №26 від 31.12.2020 року, №27 від 31.12.2021 року, №31 від 31.12.2022 року №32 від 31.12.2023 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошових вимог до боржників, в тому числі до відповідача за Кредитним договором №768404767 від 07.07.2021 на загальну суму 14208,09 грн., що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №176 від 05.05.2022 року, з яких: 12001,03 грн. - заборгованість по основному боргу, 2207,06 грн. - заборгованість по відсоткам. 
30.10.2023 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, у відповідності до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до боржників, в тому числі до відповідача за Кредитним договором №768404767 від 07.07.2021 на загальну суму 14938,98 грн., що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №1 від 30.10.2023 року, з яких: 12001,03 грн. - заборгованість по основному боргу, 2937,95 грн. - заборгованість по відсоткам. 
11.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу №11/07/25-Е, відповідно до якого позивачу відступлено право грошових вимог до божників, в тому числі згідно реєстру боржників до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №768404767 від 07.07.2021 на загальну суму 14938,98 грн., з яких 12001,03 грн. - заборгованість по основному боргу, 2937,95 грн. - заборгованість по відсоткам (а.с.27-62)
Як вбачається з розрахунків заборгованості за кредитним договором №768404767 від 07.07.2021, які складено ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», за період з 07.07.2021 року по 24.05.2022 року, заборгованість ОСОБА_1 станом на 30.10.2023 року за вказаним кредитним договором становила загальну суму 14938,98 грн., з яких: 12001,03 грн - заборгованість по тілу кредиту; 2937,95 грн. заборгованість по відсоткам (а.с.16-19).
З виписки по особовому рахунку за кредитним договором №768404767, яка складена представником ТОВ «ФК «ЕЙС» станом на 26.12.2025 року, ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЙС» за вищевказаним договором в сумі 14938,98 грн. (а.с. 15).
Доказів повного погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором як позивачу, так і попереднім кредиторам, матеріали справи не містять.
Відповідачем не спростовано факт отримання ним кредиту у розмірі 12005,00 грн.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позикодавець, перерахувавши відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 12005,00 грн, виконав умови кредитного договору, а відповідач взяті на себе зобов`язання в повному обсязі не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту і сплати процентів. В подальшому позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №768404767 від 07.07.2021 року.
З вищезазначених наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором №768404767 від 07.07.2021 слідує, що станом на 26.12.2025 року заборгованість ОСОБА_1 за період нарахування відсотків з 07.07.2021 року по 24.05.2022 року становить 14938,98 грн., з яких 12001,03 грн. - заборгованість по основному боргу, 2937,95 грн. - заборгованість по відсоткам.
Згідно вказаних розрахунків заборгованості відповідачем 01.08.2021 року сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 467,00 грн., з яких 466,86 грн. зараховано первісним кредитором на погашення процентів, 0,14 грн. на погашення тіла кредиту. Отже, відповідно до розділу 1 Договору позичальником продовжено строк Дисконтного періоду на 30 днів. 
28.08.2021 позичальником сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 2368,00 грн., з яких 2367,01 грн. зараховано первісним кредитором на погашення процентів, 0,99 грн. на погашення тіла кредиту. Отже, відповідно до розділу 1 Договору позичальником продовжено строк Дисконтного періоду ще на 30 днів.
27.09.2021 позичальником сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 3674,00 грн., з яких 3673,20 грн. зараховано первісним кредитором на погашення процентів, 0,80 грн. на погашення тіла кредиту. Отже, відповідно до розділу 1 Договору позичальником продовжено строк Дисконтного періоду ще на 30 днів.
30.10.2021 позичальником сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 2536,00 грн., з яких 2535,06 грн. зараховано первісним кредитором на погашення процентів, 0,94 грн. на погашення тіла кредиту. Отже, відповідно до розділу 1 Договору позичальником продовжено строк Дисконтного періоду ще на 30 днів.
26.11.2021 позичальником сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 2074,00 грн., з яких 2073,87 грн. зараховано первісним кредитором на погашення процентів, 0,13 грн. на погашення тіла кредиту. Отже, відповідно до розділу 1 Договору позичальником продовжено строк Дисконтного періоду ще на 30 днів.
29.12.2021 позичальником сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 2535,00 грн., з яких 2534,73 грн. зараховано первісним кредитором на погашення процентів, 0,27 грн. на погашення тіла кредиту. Отже, відповідно до розділу 1 Договору позичальником продовжено строк Дисконтного періоду ще на 30 днів.
28.01.2022 позичальником сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 2305,00 грн., з яких 2304,30 грн. зараховано первісним кредитором на погашення процентів, 0,70 грн. на погашення тіла кредиту. Отже, відповідно до розділу 1 Договору позичальником продовжено строк Дисконтного періоду до 24.02.2022 року.
В послідуючому, відповідно до розрахунків заборгованості відповідачем платежі за кредитним договором не вносилися, у зв`язку з чим строк Дисконтного періоду за кредитним договором №768404767 від 07.07.2021 не продовжувався та кредитором буди нараховані відсотки за 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду, а саме з 25.02.2022 року по 24.05.2022 року.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
15.08.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 761/13715/13-ц, провадження № 61-11145св18 підтвердив висловлену позицію викладену у пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц по якій зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Велика Палата Верховного суду в Постанові 05.04.2023 по справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16ГС22), зазначила наступне: очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. І незважаючи на те, що сторони в кредитних договорах визначили, що проценти нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку.
За таких обставин, надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19).
Судом встановлено, що за умовами договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22000 грн, після чого надало відповідачу кредит в сумі 3100,00 грн. строком на 22 дні від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період), який може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів. При цьому, факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії Договору), а зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше, ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду. В послідуючому, в період з 08.08.2021 року по 24.08.2021 року відповідач додатково отримав в межах обумовленого кредитним договором кредитного ліміту кредитні кошти в розмірі 8905,00 грн. Загальний розмір отриманого відповідачем кредиту за Договором кредитної лінії №768404767 від 07.07.2021 становить 12005,00 грн
Як вбачається з умов кредитного договору №768404767 від 07.07.2021 року, а також з розрахунку заборгованості за кредитним договором №768404767 від 07.07.2021, який складений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідачу протягом передбаченого п.1.7. договору строку кредитування, а саме протягом 22 днів від дати отримання кредиту позичальником, а також протягом неодноразових пролонгацій на 30 днів Дисконтного періоду до 24.02.2022 року шляхом оплати відповідачем всіх фактично нарахованих процентів (7 пролонгацій поспіль), кредитором нараховано передбачені Дисконтним періодом проценти за дисконтною процентною ставкою 0,51 процентів від фактичної суму залишку кредиту за кожний день користування ним.
Загальний розмір заборгованості за кредитним договором за період з 07.07.2021 по 24.02.2022 року врахуванням часткової сплати відповідачем платежів в загальному розмірі 15959,00 склав 14074,90 грн, з яких: 12001,03 грн. - заборгованість по основному боргу, 2073,87 грн. - заборгованість по відсоткам, що відповідає умовам кредитного договору (п.1.9.1. Договору) та наданому розрахунку.
У зв`язку з невиконанням зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту з наступного дня після закінчення 24.02.2022 Дисконтного періоду через ненадходження платежу, з 25.02.2022 року зобов`язання позичальника по залишку кредиту кредиту відкладено кожен раз на один календарний день, і за умовами договору, договір було пролонговано на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду, тобто до 24.05.2022 року.
Відповідно до п.1.12.1 та п.1.12.2. кредитного договору, з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, але не більше ніж 90 днів від дати закінчення Дисконтного періоду.
В період пролонгації договору на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду, тобто з 24.02.2022 по 24.05.2022 відповідачу нараховано відсотки в розмірі 864,08 грн, що не перевищує передбачений п.1.12.2 кредитного договору розмір відсотків за вказаний період та є правом кредитора.
За таких обставин, за користування кредитом протягом дисконтного періоду з 07.07.2021 по 24.02.2022, а також після закінчення дисконтного періоду в період пролонгації договору на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду, тобто з 24.02.2022 по 24.05.2022 року включно, відповідачу (позичальнику за кредитним договором) нараховано заборгованість за відсотками в розмірі 2937,95 грн (2073,87 грн (дисконтний період з 07.07.2021 по 24.02.2022) + 864,08 грн (90 днів пролонгації з 24.02.2022 по 24.05.2022)). 
Таким чином, станом на день закінчення строку кредитування 24.05.2022 відповідач мав заборгованість за кредитним договором в сумі 14938,98 грн., з яких 12001,03 грн. - заборгованість по основному боргу, 2937,95 грн. - заборгованість по відсоткам, яка і підлягає стягненню з відповідача.
Відповідач не скористався своїми процесуальними правами, передбаченими статями 12, 13, 76, 83, 84 ЦПК України, не надав до суду доказів на їх спростування.
Відповідач розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не спростував, свій контррозрахунок суду не надав. Доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, відповідачем до суду не надано.
Натомість, суд дійшов висновку, що позивач надав належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитним договором, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем. 
Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з мотивів, що викладені вище.
Що стосуєтьсь заперечень відповідача щодо нарахування позивачем штрафів або інших додаткових платежів, то судом встановлено, що позивач не нараховував штрафи або інші додаткові платежі за невиконання умов договору, а лише відсотки, у розмірі, що не перевищує погоджений сторонами та строк, погоджений сторонами. У зв`язку з тим, що відсотки не є пенею, то їх зменшення судом у випадку обґрунтованого нарахування відповідно до умов договору чинним законодавством не передбачено.
Інші доводи сторони відповідача, наведені нею у справі, не спростовують встановлені судом та наведені вище обставини щодо наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором.
Виходячи з викладеного, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №768404767 від 07.07.2021 у розмірі 14938,98 грн., з яких: 12001,03 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2937,95 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Що стосується доводів відповідача про те, що позов не підлягає задоволенню з підстав пропуску строку позовної давності, то суд вважає їх безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Зазначений карантин введеного з 12.03.2020 Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), який тривав до 30 червня 2023 року.
Разом з тим, згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений та продовжує діяти на час розгляду справи.
Враховуючи факт продовження загального строку позовної давності визначеного статтею 257, внаслідок введення карантину (п.12 Перехідних положень ЦК України), а в подальшому воєнного стану (п.19 Перехідних положень ЦК України), то загальний строк позовної давності в три роки продовжено та позивачем не пропущено, так як позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості 23.01.2026 року за кредитним договором, який укладено 22.09.2020 року.
За таких обставин, позивачем пред`явлено позов у межах строку позовної давності.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що доводи відповідача щодо відсутності у нього заборгованості перед позивачем за кредитним договором є необґрунтованими та безпідставними. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2422,40 гривень.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до частин 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року, Протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, Додаткову угоду №25770926503 до Договору про надання правничої допомоги №12/08/25-01 від 12.08.2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025 року на суму 7000,00 грн., Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі.
Проте, враховуючи неспівмірність розміру витрат на правничу допомогу, складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 1500,00 грн. витрат на правничу допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на ціну позову та розумну необхідність витрат для цієї справи.
Керуючись 12, 13, 76-79, 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. 512, 514, 516, 526, 610, 611, 625, 1050, 1079, 1082 ЦК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за Кредитним договором №768404767 від 07.07.2021 року в розмірі 14938,98 гривень (чотирнадцять тисяч дев`ятсот тридцять вісім гривень 98 копійок), з яких: 12001,03 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 2937,95 грн - заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судовий збір у розмірі 2662,40 гривень (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок).
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд.6 каб.13, ЄДРПОУ 42986956.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя А.С.Семенюк