ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
25 березня 2026 року 	Справа № 280/50/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 
до: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 20490012, 69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-Б)
про: визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

02.01.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – відповідач), в якому позивач просить:
– визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу пенсії з 01.03.2025 з обмеженням її максимального розміру, з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році»;
– зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії, нарахованої відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2024 по справі № 280/5161/24, з 01.03.2025 без обмеження її максимального розміру з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум. 
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що він перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2024 по справі № 280/5161/24 (головуючий суддя – Р.В. Кисіль) відповідача було зобов`язано здійснити виплату пенсії позивача з 01.03.2022 без обмеження її максимального розміру з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», з 01.03.2023 без обмеження її максимального розміру з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та з 01.03.2024 без обмеження її максимального розміру з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», з урахуванням раніше виплачених сум.
Позивач звернувся до відповідача із заявою про надання розрахунку пенсії з урахуванням індексації, в якій просив повідомити причини невиплати пенсії з урахуванням індексації.
Листом від 04.09.2025 № 15659-16820/Б-02/8-0800/25 відповідач повідом позивача про те, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2024 по справі № 280/5161/24 ним виконано в межах покладених зобов`язань. Також у листі зазначено, що з 01.03.2025 відповідачем проведено індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати в Україні у розмірі 1,115, яка не може перевищувати 1 500,00 грн. 
За позицією позивача, такі дії відповідача є протиправними та такими, що порушують його права та законні інтереси. З огляду на викладені обставини, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі. 
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.01.2026 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).
20.01.2026 судом отримано відзив на позовну заяву (вх. № 3384 від 20.01.2026), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році”, позивачу з 01.03.2025 проведено індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати в Україні у розмірі 1,115, яка не може перевищувати 1 500,00 грн. Нормою ст. 46 Закону України від 19.11.2024 № 4059-ІХ “Про Державний бюджет України на 2025 рік” передбачено застосування у 2025 році у період дії воєнного стану обмежувальних коефіцієнтів до пенсій, розмір яких перевищує 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (2 361,00 грн), тобто є більшим від максимального розміру пенсії.
Також, відповідач у відзиві зазначив, що пенсія позивача виплачується з врахуванням відсотку грошового забезпечення у розмірі 90% та з урахуванням індексації пенсії проведеної відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році” у розмірі 1 500,00 грн. Таким чином вимоги позивача, на переконання відповідача, є безпідставними, оскільки спору з даного приводу між сторонами на момент розгляду справи немає.
Крім того, на думку відповідача, позивач пропустив строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки пенсія є щомісячним періодичним платежем. З огляду на викладені вище обставини, відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. З огляду на викладені вище обставини, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу – орган державної влади 27.06.2002 (а.с.18).
Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі – Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ).
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.12.2023 по справі № 280/8428/23 (головуючий суддя – О.О. Прасов) відповідача було зобов`язано перерахувати та виплатити пенсію позивачу з 01.04.2019 без обмеження максимальним розміром на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.07.2021 за № 1372/с про грошове забезпечення для нарахування пенсії, з урахуванням зазначених у ній складових та основного розміру пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2024 по справі № 280/5161/24 (головуючий суддя – Р.В. Кисіль) відповідача було зобов`язано здійснити виплату пенсії позивача з 01.03.2022 без обмеження її максимального розміру з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (далі – Постанова КМУ від 16.02.2022 № 118) , з 01.03.2023 без обмеження її максимального розміру з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі – Постанова КМУ від 24.02.2023 № 168) та з 01.03.2024 без обмеження її максимального розміру з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (далі – Постанова КМУ від 23.02.2024 № 185) , з урахуванням раніше виплачених сум.
Позивач звернувся до відповідача із заявою про надання розрахунку пенсії з урахуванням індексації, в якій просив повідомити причини невиплати пенсії з урахуванням індексації.
Листом від 04.09.2025 № 15659-16820/Б-02/8-0800/25 відповідач повідомив позивача про те, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2024 по справі № 280/5161/24 ним виконано в межах покладених зобов`язань. Також у листі зазначено, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» (далі – Постанова КМУ від 25.02.2025 № 209) з 01.03.2025 відповідачем проведено індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати в Україні у розмірі 1,115, яка не може перевищувати 1 500,00 грн. (а.с.5)
Оцінюючи наявність правових підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу пенсії з 01.03.2025 з обмеженням її максимального розміру, з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою КМУ від 25.02.2025 № 209, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій унормовані Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV). 
Згідно зі ст. 1 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV пенсія – це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер – це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Частиною 1 ст. 9 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з ч. 2 ст. 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абз. 2 ч. 2 ст. 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV.
У п. 4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV законодавець визначив, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Слід зазначити, що правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі – Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ).
Так, згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.
Економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно зі ст.ст. 4, 6 Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Також ознаками, що характеризують індексацію доходів громадян, є місце отримання відповідних доходів, а також джерела їх фінансування (ч. 1 ст. 9 Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ).
Отже, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, яка має систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою сум при розрахунку пенсії.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, визначає Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, яким держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Правовою основою для реалізації гарантії перерахунку призначених пенсій у зв`язку зі збільшенням рівня грошового забезпечення діючих військовослужбовців, є положення ч. 3 ст. 43 та ч. 4 ст. 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.
Згідно з ч. 3 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
З 01.10.2011 Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі – Закон України від 08.07.2011 № 3668-VI) ч. 5 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ викладено в наступній редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».
У подальшому, Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ч. 5 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ доповнена текстом наступного змісту: «тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».
Відповідно до Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» , у ч. 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч. 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740,00 грн.
Відповідно до п. 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 положення ч. 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ , які визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Таким чином, положення ч. 7 ст. 43, першого речення ч. 1 ст. 54 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ зі змінами, які визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, тобто з 20.12.2016.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 03.06.2025 по справі № 340/1362/24 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 127882800) зазначив, що Конституційний Суд України у рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав такими, що не відповідають ст. 17 Конституції України положення ч. 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ , виходив із того, що норми-принципи ч. 5 ст. 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ , порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених нормою ч. 5 ст. 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI, яким внесено зміни у ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, шляхом викладення її в редакції Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI.
Тобто положення ч. 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ та положення ч. 1 ст. 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI, прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ) та є однаковими за змістом.
Конституційним Судом України у рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає ст. 17 Конституції України положення ч. 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.
Водночас, положення ст. 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ ), які дублюють зміст ч. 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ , тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Таким чином, на осіб, яким пенсія виплачується відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ обмеження пенсії максимальним розміром не поширюється.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Касаційним адміністративним судом у складі Верховного суду у постановах від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 101955097), від 25.01.2024 у справі № 300/2754/23 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 116553069), та від 04.12.2024 у справі № 380/24300/23 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 123519600).
Ураховуючи зазначене, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 03.06.2025 по справі № 340/1362/24 дійшов висновку, що нарахування та виплата відповідачем пенсії позивачу не в повному обсязі, тобто із обмеженням максимального розміру, порушує право позивача на отримання пенсії у визначеному чинним пенсійним законодавством розмірі та нівелює конституційні гарантії, зокрема право на соціальний захист, передбачене ст. 46 Конституції України.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.12.2023 по справі № 280/8428/23 (головуючий суддя – О.О. Прасов) відповідача було зобов`язано перерахувати та виплатити пенсію позивачу з 01.04.2019 без обмеження максимальним розміром на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.07.2021 за № 1372/с про грошове забезпечення для нарахування пенсії, з урахуванням зазначених у ній складових та основного розміру пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2024 по справі № 280/5161/24 (головуючий суддя – Р.В. Кисіль) відповідача було зобов`язано здійснити виплату пенсії позивача з 01.03.2022 без обмеження її максимального розміру з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою КМУ від 16.02.2022 № 118, з 01.03.2023 без обмеження її максимального розміру з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою КМУ від 24.02.2023 № 168 та з 01.03.2024 без обмеження її максимального розміру з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою КМУ від 23.02.2024 № 185, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позивач звернувся до відповідача із заявою про надання розрахунку пенсії з урахуванням індексації. Однак, листом від 04.09.2025 № 15659-16820/Б-02/8-0800/25 відповідач повідом позивача про те, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2024 по справі № 280/5161/24 ним виконано в межах покладених зобов`язань. Також у листі зазначено, що відповідно до Постанови КМУ від 25.02.2025 № 209 з 01.03.2025 відповідачем проведено індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати в Україні у розмірі 1,115, яка не може перевищувати 1 500,00 грн. (а.с.5). 
У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що відповідач, здійснюючи перерахунок пенсії позивача на підставі ч. 2 ст. 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, застосувавши коефіцієнт збільшення 0,115 з 01.03.2025, замість застосування коефіцієнта збільшення 1,115 (відповідно до Постанови КМУ від 25.02.2025 № 209) до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивача, діяв не у відповідності до вимог чинного законодавства. Належних та достатніх доказів зворотного відповідачем не надано.
Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу пенсії з 01.03.2025 із обмеженням її максимального розміру, з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою КМУ від 25.02.2025 № 209, на переконання суду, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії, нарахованої відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2024 по справі № 280/5161/24, з 01.03.2025 без обмеження її максимального розміру з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою КМУ від 25.02.2025 № 209, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум, суд виходить із такого.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.
У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 25.02.2025 у справі № 160/2250/24, яка за предметом свого правового регулювання є аналогічною даному публічно-правовому спору, виснував про те, що право на індексацію пенсії не є абсолютним і його захист може бути обмеженим строком звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів, встановленим процесуальним законом. Це, насамперед, зумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними, оскільки реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема, ст. 46 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:
1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 
2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.
При цьому, у справі, яка розглядається, фактичні обставини свідчать про те, що індексація у 2022-2023 роках позивачеві фактично не нараховувалася, тому відсутні підстави для застосування норми щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначив, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою (позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, № в Єдиному державному реєстрі судових рішень 125447060).
Таким чином, оскільки позивач звернувся до суду з даною позовною заявою 25.12.2025 (дата надання позову до оператора поштового зв`язку «Укрпошта»), його права можуть бути захищені судом з 25.06.2025, тобто в межах шестимісячного строку, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України. Натомість, оскільки позовні вимоги щодо проведення перерахунку (індексації) та виплати пенсії позивача у відповідності до ч. 2 ст. 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, заявлені з 01.03.2025, суд вважає, що позивачем недотриманий шестимісячний строк звернення до суду в частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії, нарахованої відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2024 по справі № 280/5161/24, з 01.03.2025 без обмеження її максимального розміру з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою КМУ від 25.02.2025 № 209, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум. 
Аналогічна правова позиція викладена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постановах від 18.03.2025 у справі № 560/6257/24 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 125967410), від 17.04.2025 у справі № 620/8092/24 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 126693394), від 30.04.2025 у справі № 440/9779/24 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 127001041).
Крім того, суд зазначає, що право позивача на відсоткове значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення вже встановлено у судовому порядку.
Отже, суд, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки діям відповідача щодо нарахування та виплати позивачу пенсії з 01.03.2025 із обмеженням її максимального розміру, з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою КМУ від 25.02.2025 № 209, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити позивачу з 25.06.2025 перерахунок та виплату пенсії, нарахованої відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2024 по справі № 280/5161/24, без обмеження її максимального розміру, із урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою КМУ від 25.02.2025 № 209, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення та з урахуванням виплачених сум.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у даному випадку позовні вимоги у досліджуваній частині слід задовольнити частково, а саме: зобов`язати відповідача здійснити позивачу з 25.06.2025 перерахунок та виплату пенсії, нарахованої відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2024 по справі № 280/5161/24, без обмеження її максимального розміру, із урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою КМУ від 25.02.2025 № 209, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення та з урахуванням виплачених сум.
У решті позовних вимог в цій частині позову слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивачем, на переконання суду, обґрунтовано протиправність дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу пенсії з 01.03.2025 із обмеженням її максимального розміру, з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою КМУ від 25.02.2025 № 209, а також вмотивовано наявність правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити позивачу з 25.06.2025 перерахунок та виплату пенсії, нарахованої відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2024 по справі № 280/5161/24, без обмеження її максимального розміру, із урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою КМУ від 25.02.2025 № 209, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення та з урахуванням виплачених сум.
У свою чергу, відповідач не надав суду докази на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.
Таким чином, адміністративний позов, на переконання суду підлягає частковому задоволенню, а саме у зазначеній вище частині.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Платіжною інструкцією від 25.12.2025 № 2.464109043.1 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1 211,20 грн. (а.с.1). Отже, відповідна сума підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 – 10, 14, 90, 139, 143, 241 – 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 20490012, 69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-Б) про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2025 із обмеженням її максимального розміру, з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 20490012, 69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-Б) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 25.06.2025 перерахунок та виплату пенсії, нарахованої відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2024 по справі № 280/5161/24, без обмеження її максимального розміру, із урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення та з урахуванням виплачених сум.
В решті позовних вимог відмовити.
Судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 20490012, 69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-Б).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 25 березня 2026 року. 

Суддя О.В. Прудивус