РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)

Справа № 285/6628/25
провадження у справі № 2/0285/592/26
11 лютого 2026 року   м. Звягель

Звягельський  міськрайонний суд Житомирської області 

у складі: головуючої — судді Михайловської А.В.,
за участі секретаря судового засідання Валінкевич І.І.,

сторони у справі:
позивач —Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (надалі — ТОВ "Коллект Центр" ), представник - Ткаченко М.,
відповідач — ОСОБА_1 ,

розглянувши заочно за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив :

02.12.2025 представник ТОВ “Коллект Центр” звернулася до суду з позовом до відповідача  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за Договором № 0978093835 від 14.03.2020 у загальному розмірі 52 300,00 грн, судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн та понесених витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 16 000,00 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем  ОСОБА_1  укладений електронний Договір № 0978093835 від 14.03.2020, відповідно до умов якого відповідачу надано у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000,00 грн, у межах строку дії договору - 36 календарних місяці з дні підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту, не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами.
14.07.2021 укладено Договір № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за договорами, у тому числі за Договором № 0978093835 від 14.03.2020.
10.01.2023 укладено Договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за договорами, у тому числі за Договором № 0978093835 від 14.03.2020.
У зв`язку з неповерненням кредитних коштів первісним позичальникам відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Коллект Центр» на день формування позовної заяви за Договором № 0978093835 від 14.03.2020 у загальному розмірі 80 720,00 грн, однак враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у сумі 52 300,00 грн, яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4 000,00 грн та заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 48 300,00 грн.
04.12.2025 прийнято до розгляду судом даний позов, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
15.01.2026 за клопотанням представника позивача про витребування доказів судом зобов“язано АТ КБ "ПРИВАТБАНК"   надати суду інформацію щодо належності  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) карткового рахунку № НОМЕР_2  ( повний номер карки); у разі належності такого рахунку вище вказаній особі,докази зарахування на банківську картку  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) кредитних коштів у період від 14.03.2020 по 24.03.2020 ( виписку про рух коштів по картковому рахунку ); ідентифікаційні дані власника даної картки, інформацію щодо номеру телефону, який рахується за кредитною карткою.
09.02.2026 на виконання ухвали суду від 15.01.2026 від АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надійшли витребувані докази, а саме: інформація по платіжній картці відповідача та виписка по рахунку відповідача за період 14.03.2020 - 24.03.2020.
В судове засідання сторони не прибули. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В письмовій заяві представник позивача просив справу розглянути у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
У встановлений строк відповідач не подав відзив на позов та заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні. Заяв та клопотань не надходило.
Відповідно до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за наявних у справі доказів.
В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася.
З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд доходить наступного.
Судом встановлено, що між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем  ОСОБА_1  укладений електронний Договір № 0978093835 від 14.03.2020. Згідно умов Договору сторони погодили: розмір кредиту — 4 000,00 грн; строк кредитування 21 календарні дні; відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом; річна відсоткова ставка 638,75 %.
На виконання умов договору ТОВ «ІНФІНАНС» надало відповідачу кредитні кошти у сумі 4 000,00 грн за Договором № 0978093835 від 14.03.2020, які перераховані на картку НОМЕР_2 , про що свідчить інформація АТ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ».
Згідно інформації АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на відповідача ОСОБА_1 у банку імітовано картку № НОМЕР_3 . Відповідно до виписки АТ КБ "ПРИВАТБАНК" за карткою № НОМЕР_3 на рахунок відповідача ОСОБА_1 14.03.2020 зараховано переказ на суму 4 000,00 грн.
14.07.2021 укладено Договір № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за договорами, у тому числі за Договором № 0978093835 від 14.03.2020.
10.01.2023 укладено Договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за договорами, у тому числі за Договором № 0978093835 від 14.03.2020.
До матеріалів справи долучено відповідні розрахунки заборгованості, виконані ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» .
На підставі вище вказаного судом встановлено, що між первісними кредиторами та відповідачем склалися договірні відносини, на виконання яких первісним кредиторами було надано відповідачу грошові кошти ( кредит, позику).
Натомість відповідач не дотримався умов Договорів та не повернув надані йому кошти та не сплатив відповідні відсотки, що вбачається з відповідних розрахунків заборгованості. Доказів належного виконання взятих зобов`язань перед первісними кредиторами чи позивачем за умовами Договорів відповідачем суду не надано.
Таким чином права позивача як правонаступника первісних кредиторів порушені та підлягають відновленню.
Вирішуючи спір, суд керується наступними правовими нормами.
За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. 
У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).
За вимогами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. 
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
З огляду на наявні у справі розрахунки заборгованості, взявши до уваги погоджені сторонами строки надання позики, суд вважає доведеним розмір заборгованості відповідача перед позивачем у сумі – 5 470,00 грн, з якої 4 000,00 грн – тіло позики, 1 470,00 грн — відсотки позики за 21 день.
Решту суму заборгованості, суд вважає не доведеною, оскільки остання нарахована після спливу строків позики, визначених відповідно Договору позики, та позивачем не доведено факту пролонгації. 
На підставі викладеного, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено його право вимоги до відповідача та правомірність нарахування заборгованості за Договором позики, однак в меншому розмірі ніж заявлено у позовній заяві, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно укладеного Договору, заборгованість не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову у сумі 5 470,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір з врахуванням часткового задоволення позовних вимог. Так розмір стягуваного судового збору становить 253,36 грн ( 10,46 %). 
При вирішенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. 
В даному випадку, суд доходить висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у даній цивільній справі представником позивача частково обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, суд вважає, що розмір заявлених позивачем витрат у сумі 16 000,00 грн є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг.
У зв`язку з вищезазначеним, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, визначає їх у зменшеному розмірі у сумі 3 500 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат.
Керуючись ст. ст. 4, 76 – 89, 141, 258, 259, 263 – 265, 268, 273, 280 – 282, 284, 289, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,  -

ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" заборгованість за Договором № 0978093835 від 14.03.2020 у загальному розмірі  5 470 ( п`ять тисяч чотириста сімдесят ) грн 00 коп, витрати по сплаті судового збору у розмірі 253 ( двісті п`ятдесят три ) грн 36 коп та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500 ( три тисячі п`ятсот ) грн 00 коп. 
В решті позовних вимог - відмовити.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційний розгляд справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Найменування сторін :
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження - м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306 );
відповідач -  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 ).
Дата складення повного судового рішення – 11.02.2026.

Суддя А.В.Михайловська