Справа № 290/1095/25
Провадження № 2/361/4733/25 

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
17.04.26

17 квітня 2026 р. м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Писанець Н.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

встановив:

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулось з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позивач в своїй позовній заяві зазначав, що 26 грудня 2023 року між сторонами укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1322-0437, згідно з яким відповідач отримав грошові кошти у розмірі – 15000 грн 00 коп., на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідно до умов кредитного договору кредит наданий позичальнику виключно за допомогою вебсайту кредитодавця (http://creditkasa.com.ua) за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. 
Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти на рахунок клієнта. 
Однак, відповідач не виконав у повному обсязі договірні зобов`язання, порушив умови кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість.
Станом на 02 вересня 2025 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором про відкриття кредитної лінії № 1322-0437 від 26 грудня 2023 року становить 74834 грн. 00 коп., що складається із: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі – 15000 грн. 00 коп., простроченої заборгованості за нарахованими процентам у розмірі – 59334 грн. 00 коп.
Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути із відповідача суму заборгованості за кредитним договором у меншому розмірі 67363 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. 
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.10.2025 р. відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.
За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав. 
Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін шляхом надсилання копії ухвали суду про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження разом з позовом та доданими до нього документами за зареєстрованою адресою проживання. 
Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із його необгрунтованістю та недоведеністю позовних вимог. Зокрема, матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідач отримав кредитні кошти, оскільки позивачем не надано первинних документів, які підтверджують здійснення їх перерахунку за допомогою системи Lig Pay посередника АТ КБ «Приватбанк» та не додано доказів існування будь-яких правовідносин між позивачем та КБ «Приватбанк», при цьому посилався на практику Київського апеляційного суду у постанові від 15.01.2025 року у справі № 755/7115/24.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).
Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та надані у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено порушення його прав відповідачем, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 77, 80, 81, 88,258-259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Писанець Н.В.