ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

20 квітня 2026 року	Справа №160/29365/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу № 160/29365/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

09.10.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 яка полягає в не проведенні розслідування (спеціального розслідування) за фактом отримання 10 квітня 2022 року, ОСОБА_1 травм та інших ушкоджень здоров`я та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути його заяву від 25.07.2025 року, з наступним проведенням розслідування (спеціального розслідування) за фактом отримання 10 квітня 2022 року, ОСОБА_1 травм та інших ушкоджень здоров`я, та оформлення відповідною довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення - для військовослужбовців, які одержали травму (поранення, контузію, каліцтво).
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 10.04.2022 року при виконанні бойового завдання внаслідок розірвання ворожого снаряду втратив свідомість. Після полегшення самопочуття у позивач з`явились головні болі, нудота та знизився слух. В подальшому після завершення бойового завдання був направлений на лікування, на якому перебував з 15.04.2022 року по 06.05.2022 року. 25.07.2025 року позивач звернувся із заявою до відповідача про проведення розслідування за фактом отримання травм та інших ушкоджень здоров`я, видачі довідки про обставини травми, однак вмотивованої відповіді на момент подання позовної заяви отримано не було.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/29365/25. Розглядати справу вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
30.10.2025 року, заперечуючи проти позовної заяви, Військовою частиною НОМЕР_1 подано відзив на позовну заяву, в якому вона проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що позивач звернувся до суду з пропуском строку звернення, а єдиною підставою для отримання довідки про обставини (травмування), є саме факт отримання поранення чи бойового травмування в ході участі у бойових діях. При цьому факт поранення чи травмування в ході ведення бойових дій має відповідний порядок фіксації. Вказує, що на підтвердження бойового травмування у вигляді акубаротравми 10.04.2022 року позивач надав виписку з лікувального закладу, де він проходив лікування. Оскільки в журналі бойових дій відсутній запис про віднесення позивача до санітарних втрат особового складу внаслідок травмування, в медичному підрозділі відсутня інформація щодо евакуації з поля бою чи особистого звернення позивача для отримання медичної допомоги після отримання акубаротравми, вважає, що факт отримання позивачем бойового травмування є недоведеним. Позивач не надав суду належні та допустимі докази отримання ним акубаротравми 10.04.2022 року. Наголошує, що докази отримання позивачем акубаротравми відсутні в двох різних та незалежних один від одного підрозділах, що унеможливлює одночасну помилку в оформленні травми позивача. Відповідач стверджує, що позивач направлявся до лікувального закладу через наявність у нього онкологічного захворювання гортані, і при оформлені направленні на лікування про акубаротравму не йшлося. Оскільки симптоми акубаротравми не мають візуального вираження, а діагноз лікувального закладу ґрунтувався виключно на словах позивача.
28.11.2025 року до суду позивачем надано відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , проходив військову службу у військовій частини НОМЕР_1 , що підтверджується матеріалами справи.
Згідно довідок Військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2023 року №13309 та від 12.07.2024 року №7324 позивач з 17.03.2022 року по 12.04.2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Охтирському р-ні, в н.п. Ницаха, Сумської обл., в Ізюмському р-ні Харківської обл. 
3 15.04.2022 року по 06.05.2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Державній установі «Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України» з діагнозом Акубаротравма (Т70.0). Гостра нейоросенсорна приглухуватість двобічна, ШГР ІІклас (Н90.3). Центральна вестибулярна дисфункція ІІ ступеня (Н81.4). ЗЧМТ, струс головного мозку (S06/0)/ Cr гортані T3N0M3 (С32.8) стадія 3, клінічна група 3. Стан після бокової резекції гортані (2014р), що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №307 від 06.05.2022 року. 
21.05.2022 року прапорщик ОСОБА_1 пройшов медичний огляд у Військовій частині НОМЕР_2 , по завершенню якого видано довідку №762, в якій зазначено діагноз та постанову військово-лікарської комісії про причинний зв`язок травми, поранення захворювання, контузії, каліцтва: Cr гортані T1N0M0. Стан після бокової резекції гортані ліворуч (2014) без порушення дихальної функції та функції звукоутворення. Варикозна хвороба. Варикозне розширення поверхневих вен. Хронічна венозна недостатність ІІ ст. Деформуючий остеоартоз правого колінного суглобу з незначним больовим синдромом без порушення функцій. Часткова вторинна адентія. Змішана емфізема обох легень, петрифікати легень. Дисциркулярна енцефалопатія І стадії у вигляді розсіяної неврологічної симптоматики, стійкого незначно вираженого церебрастенічного синдрому. Захворювання, ні, не пов`язані з проходженням військової служби. Правобічна сенсоневральна приглухуватість при сприйнятті шепітної мови 5м правим ухом та 6м лівим ухом. Захворювання, ТАК, пов`язана із проходженням військової служби. На підставі статей 8-б, 41-в графи II Розкладу хвороб обмежено придатний до військової служби.
24.07.2025 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив призначити та провести службове розслідування та видати довідку про обставини травми, поранення, контузії, отриманої 10 квітня 2022 року в населеному пунктів Дмитрівка (Ізумський р-н, Харківської області) під час захисту Батьківщини згідно з додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом №402 від 14 серпня 2008 року.
Згідно листа військової частини НОМЕР_1 від 28.07.2025 року №13057 вбачається, що у журналі бойових дій за період проходження військової служби позивач не значиться, доповідь щодо факту травмування (поранення, контузії, каліцтва) не подавалась, службове розслідування щодо факту травмування (поранення, контузії, каліцтва) не проводилось. Надання довідки за формою згідно з додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України №402 від 14 серпня 2008 року, військовою частиною НОМЕР_1 неможливо через відсутність підстав. 
Вважаючи що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не проведення розслідування (спеціального розслідування) за фактом отримання 10 квітня 2022 року травм та інших ушкоджень здоров`я, позивач звернувся з даним позовом до суду. 
Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України.
Статтею 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Так, за нормами статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо). 
Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до статей 18-19 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України.
Держава гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей соціальний і правовий захист відповідно до законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Згідно статті 40 Статуту військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі, зокрема відбуття чи повернення з відрядження, відпустки або лікування.
Статтею 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що командир зобов`язаний, зокрема знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями; організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту; під час вирішення питань, пов`язаних з трудовою діяльністю працівників, суворо додержуватися законодавства про працю.
Відповідно до статті 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (в редакції станом на 14.04.2022 року) на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).
У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) до направлення пораненого військовослужбовця на лікування поза розташуванням військової частини, вона надсилається до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до якого приписаний військовослужбовець, який отримав травму (каліцтво, поранення, контузію), протягом 30 днів з дня отримання травми (каліцтва, поранення, контузії) або протягом 30 днів з дня надходження відповідної вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Також статтю 260 доповнено новою частиною згідно із Законом № 3080-IX від 02.05.2023 року, в якій зазначено, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва).
Статтю 260 доповнено частиною п`ятою згідно із Законом № 3080-IX від 02.05.2023; із змінами, внесеними згідно із Законом № 3161-IX від 28.06.2023, в якій зазначено, що у разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться. Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається протягом п`яти днів та у такий самий строк направляється до закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 року, затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, що додається (далі - Інструкція №332).
За приписами пункту 1 розділу І Інструкції №332 ця Інструкція визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини).
Згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції № 332 ця Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.
Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають.
Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.
Відповідно до пункту 1 розділу V Інструкції №332 у разі настання нещасних випадків, зазначених у пункті 1 розділу II та пункті 1 розділу III цієї Інструкції, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, свідок або військовослужбовець, який виявив нещасний випадок, повинен негайно надати потерпілому військовослужбовцю домедичну допомогу, а за можливості - екстрену медичну допомогу і за потреби вжити всіх можливих заходів щодо евакуації потерпілого військовослужбовця до військового або найближчого закладу охорони здоров`я та повідомити найближчого за місцезнаходженням старшого командира (начальника), у безпосередньому або в прямому підпорядкуванні якого на час настання нещасного випадку перебував потерпілий військовослужбовець.
Командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, першочергово зобов`язаний: негайно після прибуття на місце нещасного випадку організувати надання потерпілому військовослужбовцю домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги та за потреби - його евакуацію до закладу охорони здоров`я у разі, якщо ці заходи не були здійснені свідком нещасного випадку або військовослужбовцем, який його виявив; оглянути та обстежити місце нещасного випадку, за наявності необхідних засобів здійснити його фото- або відеофіксацію; опитати прямих та опосередкованих свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, отримати від них письмові пояснення; скласти ескіз або схему місця, де стався нещасний випадок; отримати за можливості письмові пояснення військовослужбовців, витяги з наказів або їх копії та інші документи, що підтверджують виконання потерпілим військовослужбовцем під час настання нещасного випадку обов`язків військової служби.
Відповідно до пунктів 4, 5 розділу V Інструкції №332 командир військової частини після отримання рапорту зобов`язаний організувати проведення розслідування та його документальне оформлення згідно з вимогами цієї Інструкції.
Комісія з розслідування після розгляду та вивчення інформації, що міститься в первинному рапорті та наданих разом з ним документах, оформлює акт за формою НВ-2 та у разі, якщо випадок за висновком комісії визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складає акт за формою НВ-3.
Згідно з пунктом 18 розділу ІІ Інструкції № 332 за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються: дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок; військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця; вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я; коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні); перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин; порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення; заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.
На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (далі - Положення про військово-лікарську експертизу).
Отже, виданню військовослужбовцю довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) передує певна процедура, визначена вказаною Інструкцією №332, та її оформлення належить до виключної компетенції спеціально уповноваженого на те органу, відповідно до висновків, зазначених в акті комісією з розслідування нещасного випадку.
Суд зазначає, що отримання травми військовослужбовцем під час проходження військової служби є підставою для проведення у встановленому порядку розслідування, за наслідками якого складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка надалі враховується ВЛК під час прийняття постанови про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.
Відповідно до положень статті 254 Статуту військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.
Відтак, з огляду на викладені норми, суд вважає, що на військовослужбовця покладається обов`язок звернення із повідомленням до безпосереднього командира про факт травмування.
Як вбачається із матеріалів справи, 3 15.04.2022 року по 06.05.2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Державній установі «Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України» з діагнозом Акубаротравма (Т70.0). Гостра нейоросенсорна приглухуватість двобічна, ШГР ІІклас (Н90.3). Центральна вестибулярна дисфункція ІІ ступеня (Н81.4). ЗЧМТ, струс головного мозку (S06/0)/ Cr гортані T3N0M3 (С32.8) стадія 3, клінічна група 3. Стан після бокової резекції гортані (2014р), що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №307 від 06.05.2022 року. 
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються також Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого Наказом 14.08.2008 за №402 (Положення №402, у редакції, станом на момент отримання позивачем травм 10.04.2022 року.
Пунктом 1.1 глави 1 розділу I Положення №402 (в редакції станом на момент отримання позивачем травми 10.04.2022 року) передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. 
Згідно із пунктом 21.1 глави 21 розділу II Положення №402 у разі, коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Судом встановлено, що 21.05.2022 року прапорщик ОСОБА_1 пройшов медичний огляд у Військовій частині НОМЕР_2 , по завершенню якого видано довідку №762, в якій зазначено діагноз та постанову військово-лікарської комісії про причинний зв`язок травми, поранення захворювання, контузії, каліцтва: Cr гортані T1N0M0. Стан після бокової резекції гортані ліворуч (2014) без порушення дихальної функції та функції звукоутворення. Варикозна хвороба. Варикозне розширення поверхневих вен. Хронічна венозна недостатність ІІ ст. Деформуючий остеоартоз правого колінного суглобу з незначним больовим синдромом без порушення функцій. Часткова вторинна адентія. Змішана емфізема обох легень, петрифікати легень. Дисциркулярна енцефалопатія І стадії у вигляді розсіяної неврологічної симптоматики, стійкого незначно вираженого церебрастенічного синдрому. Захворювання, ні, не пов`язані з проходженням військової служби. Правобічна сенсоневральна приглухуватість при сприйнятті шепітної мови 5м правим ухом та 6м лівим ухом. Захворювання, ТАК, пов`язана із проходженням військової служби. На підставі статей 8-б, 41-в графи II Розкладу хвороб обмежено придатний до військової служби.
Пунктом 21.7 Положення №402 (в редакції станом на момент отримання позивачем травми 10.04.2022 року) встановлено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України).
Оригінали або копії Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, надсилаються (передаються) військовою частиною (закладом, установою) до закладу охорони здоров`я в електронній або паперовій формі. 
На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється не менше ніж у 2 примірниках. Один із примірників довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) подається у ВЛК з метою встановлення причинного зв`язку травми (поранення, контузії, каліцтва) з військовою службою. Примірник довідки обов`язково зберігається в особовій справі військовослужбовця.
Тобто, даним положенням передбачено видання довідок про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) Додаток 5.
Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) - це документ, в якому міститься інформація про обставини, при яких військовослужбовець отримав травму, поранення чи каліцтво. Видається за підписом командира в/ч на підставі наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
З аналізу вказаних норм, суд дійшов висновку про те, що отримання травми військовослужбовцем під час проходження військової служби є підставою для проведення у встановленому порядку розслідування, за наслідками якого складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка надалі враховується ВЛК під час прийняття постанови про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.
Водночас, отримання військовослужбовцем поранення повинно відстежуватися у медичних документах військово-лікарської комісії. 
Разом з тим, викладена у вищезазначених медичних документах інформація щодо отримання позивачем травми, отриманої зокрема 10.04.2022 року (03.03.2022 року згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №307 від 06.05.2022 року), що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби записана лише зі слів позивача та не підтверджена іншими документами, зокрема довідкою про обставини травми, тощо.
Крім того згідно листа військової частини НОМЕР_1 від 28.07.2025 року №13057 вбачається, що у журналі бойових дій за період проходження військової служби позивач не значиться, доповідь щодо факту травмування (поранення, контузії, каліцтва) не подавалась, службове розслідування щодо факту травмування (поранення, контузії, каліцтва) не проводилось. Надання довідки за формою згідно з додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України №402 від 14 серпня 2008 року, військовою частиною НОМЕР_1 неможливо через відсутність підстав. 
Суд зазначає, що задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушено відповідачем саме в спірних публічно-правових відносинах.
Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні правові наслідки для особи у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних правовідносин за її участю. Іншими словами, таке рішення (дії чи бездіяльність) є юридичним фактом, котрий має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами.
В даному випадку, виданню довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) повинні передувати як сама подія отримання травми (поранення, контузії, каліцтва), так і факт належної документальної фіксації даної події.
Так, первинна медична карта (форма 100 використання первинної медичної карти (Форми 100) визначено додатком 4 наказу Генерального штабу ЗСУ від 09.07.2018 « 258 «Про затвердження Керівництва з медичної евакуації в Збройних Силах України») це документ, який заповнює медик після надання першої домедичної (екстреної медичної) допомоги, і який повинен бути з тобою на усіх етапах лікування.
Використання первинної медичної карти (Форми 100) визначено додатком 4 наказу Генерального штабу ЗСУ від 09.07.2018 № 258 Про затвердження Керівництва з медичної евакуації в Збройних Силах України.
Також у випадку отримання травми (поранення, контузії, каліцтва) військовослужбовець має доповісти безпосередньому командиру, який в свою чергу інформує про подію відповідний командний пункт де зазначена подія заноситься до журналу ведення бойових дій. Після цього, до командира батальйону спрямовується доповідь про подію до штабу командира військової частини, який своїм наказом призначає службове розслідування для з`ясування відповідних обставин або одразу фіксує подію травми (поранення, контузії, каліцтва) у відповідному наказі.
Так зокрема, наказ Міністерства оборони України №363 від 06.10.2020 затверджує "Інструкцію з ведення історичного формуляра, історичної довідки та Журналу бойових дій". 
Пунктом 4 розділу IV Інструкції визначено, що обов`язковими складовими Журналу бойових дій є: загальна обстановка перед початком операції (бою); бойовий склад та угруповання своїх військ та військ противника; співвідношення сил і засобів; коротке викладення завдання військовій частині (підрозділу); рішення командира та бойові завдання, поставлені підпорядкованим частинам (підрозділам); уточнені рішення та розпорядження, які віддавалися командирами (начальниками) чи були отримані від старших начальників; дані про захоплення полонених та трофеї; втрати своїх військ і противника; можливі висновки та пропозиції щодо тактики застосування військ (сил).
Крім того, до Журналу бойових дій можуть додаватися звітні карти, схеми бойових епізодів, характерних укріплень, фотоілюстрації, копії інших документів тощо.
У досліджуваному випадку суд не встановив протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 яка полягає в не проведенні розслідування (спеціального розслідування) за фактом отримання 10 квітня 2022 року, ОСОБА_1 травм та інших ушкоджень здоров`я, а тому у суду підстави для зобов`язання відповідача провести службове розслідування зазначеного факту.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути заяву від 25.07.2025 року, з наступним проведенням розслідування (спеціального розслідування) за фактом отримання 10 квітня 2022 року, ОСОБА_1 травм та інших ушкоджень здоров`я, та оформлення відповідною довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення для військовослужбовців, які одержали травму (поранення, контузію, каліцтво), не підлягають до задоволення.
Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи наведене, з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та в строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя С.І. Озерянська