Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/4158/25 
Номер провадження: 1-кп/511/140/26
30 березня 2026 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі: 
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 
за участю:
прокурорів – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
потерпілого - ОСОБА_5 (дистанційно)
обвинуваченого - ОСОБА_6 
захисника – ОСОБА_7 
обвинуваченого – ОСОБА_8 
захисника – ОСОБА_9 
законного представника обвинуваченого – ОСОБА_10 
представника ЮП СП Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області – ОСОБА_11 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12025162390000630 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.09.2025року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Градениці Біляївського району Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню доньку – ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, який до 10.10.2025 року навчався на 3 курсі Морехідного фахового коледжу ім. О. І. Маринеска Національного університету «Одеська морська академія», фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого вироком Пересипського районного суду м. Одеси від 15.09.2025 року за ч.4 ст. 186 КК України, ч. 4 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
І. Обвинувачення визнане судом доведеним.
09.09.2025 близько 23:30 годин, більш точного час в ході досудового розслідування не вдалось встановити, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , перебуваючи на лавці місцевого парку, що розташований за адресою: вул. Центральна с. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, разом розпивали алкогольні напої. Під час спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на фоні раптово виниклих неприязних стосунків виник конфлікт. 
В цей час у ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, винник раптовий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Далі, 09.09.2025 приблизно о 02 годині 00 хвилин ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на території парку, що розташований за адресою: вул. Центральна с. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, реалізуючи раптово виниклий умисел спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 наніс своїми рукою та ногою в область голови та тулубу ОСОБА_5 неодноразові удари (не менше трьох), від чого той впав на землю та втратив свідомість.
В момент, коли ОСОБА_5 перебував на землі, та поруч з ним перебувала його сумка з особистими речами, у ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник єдиний корисливий умисел, пов`язаний з метою заволодіння чужим майном для особистого збагачення, а саме сумкою ОСОБА_5 . 
Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , діючи в умовах воєнного стану, керуючись корисливими метою та мотивом, маючи корисливий умисел на заволодіння чужим майном для особистого незаконного збагачення, поєднаним із застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді посягання на майно, разом та окремо нанесли ще декілька ударів руками та ногами в область голови та тулубу потерпілого ОСОБА_5 , тим самим застосувавши до потерпілого фізичне насильство, небезпечне для його життя та здоров`я в момент спричинення та усвідомлюючи, що подолали опір ОСОБА_5 .
Продовжуючи свої умисні дії направлені на заволодіння майном потерпілого, перебуваючи на території парку, що розташований за адресою: вул. Центральна сел. Лиманське Роздільнянського району Одеської області 09.09.2025 біля 02 години 08 хвилин ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відкрито заволоділи майном ОСОБА_5 , а саме сумкою чорного кольору в якій перебували грошові кошти в сумі 1000 гривень,. Після відкритого заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , продовжуючи свої протиправні дії, усвідомлюючи протиправність та суспільно – небезпечний характер своїх дій, застосували до потерпілого фізичне насильство, що виразилось у нанесенні численних ударів руками та ногами по різних частинах тіла, чим спричинили тілесні ушкодження.
Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_8 покинули місця вчинення злочину, таким чином розпорядившись майном потерпілого ОСОБА_5 на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 разом із неповнолітнім ОСОБА_8 завдали потерпілому ОСОБА_5 фізичну шкоду у вигляді тілесних ушкоджень - закритого перелому обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків (гвінтоподібний перелом нижньої половини великогомілкової кістки і уламковий перелом середньої третини малогомілкової кістки), синця (гематоми) ділянки лоба справа (над правою надбрівною дугою), садна ділянки правого ліктьового суглобу та майнової шкоди у вигляді грошових коштів у сумі 1000 гривень, банківською іменною карткою «Моно Банк» та пристрієм для паління марки «IQOS», а також сумкою чорного кольору, розпорядившись цим майном на власний розсуд.
Дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8  органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.
ІІ. Заявлений цивільний позов.
Потерпілий ОСОБА_5 в ході судового розгляду заявив цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, згідно якого просить стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (через його законного представника – мати ОСОБА_10 ) на його користь завдану шкоду в загальному розмірі 671 821,69 грн, яка складається з:
- витрат на лікування в сумі 52 191,40 грн;
- втраченого доходу в розмірі 506 835,29 грн;
- майнової шкоди у вигляді незаконного заволодіння та знищення майна в сумі 12 795,00 грн;
- моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн.
ІІІ. Позиція обвинувачених у суді.
Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи допитаним, в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро покаявся та зазначив, що повністю підтверджує фактичні обставини які викладені в обвинувальному акті, їх не заперечує, та пояснив, що 09.09.2025 близько 23:30 годин, він разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , перебували у місцевому парку, що розташований за адресою: вул. Центральна с. Лиманське Роздільнянського району Одеської області де всі разом розпивали алкогольні напої, спочатку вони були біля лавочці, що знаходиться неподалік алеї, а потім пізніше, перейшли далі у парк. Так, в ході спільного вживання алкогольних напоїв, між ними раптово виник якійсь словесний конфлікт. Почалася якась сварка, ОСОБА_15 почав наносити удари рукою в обличчя ОСОБА_16 , потім і він наніс своїми рукою та ногою неодноразові удари (не менше трьох) в область голови та по тулубу ОСОБА_5 , від чого той впав на землю та втратив свідомість. Після чого, вони з ОСОБА_17 вирішили забрати сумку ОСОБА_5 , з якою пішли з парку. В сумці був пристрій для куріння, вони покурили на лавочці і там його залишили. Ще вони виявили в сумці навушники та гроші, які ОСОБА_15 взяв собі, він не пам`ятає яка там була сума. Сумку, вони потім викинули десь у кущах.
Наразі, він дуже шкодує, що таке сталося, вважає, що на той час не розумів, що робив, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_5 цивільного позову, обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що визнає його частково та згоден солідарно відшкодувати потерпілому майнову шкоду, пов`язану з витратами на лікування, яка підтверджена документально на суму – 52191,40грн та вартість знищеного майна на суму – 12795,00 грн., а також моральну шкоду у розмірі 10000 грн. 
Обвинувачений ОСОБА_8 , будучі допитаним в судовому засіданні, у присутності свого законного представника – матері ОСОБА_10 , свою вину визнав повністю, щиро покаявся та зазначив, що повністю підтверджує фактичні обставини які викладені в обвинувальному акті, їх не заперечує, та пояснив, що 09.09.2025 у вечірній час він разом з ОСОБА_18 вживали спиртні напої, спочатку були в барі, потім пішли до парку що розташований за адресою: вул. Центральна с. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, де на лавочці продовжили вживати спиртні напої. В парку зустріли малознайомих хлопців, серед яких був і ОСОБА_19 , з якими також вживали спиртні напої та розмовляли на різні теми. Після цього в ході вживання алкоголю, між ОСОБА_20 та ОСОБА_21 сталося якась словесна сварка, він зі свого боку встав на захист ОСОБА_22 та почав наносити удари в обличчя ОСОБА_20 , ОСОБА_23 також почав наносити удари руками та ногами. Він не пам`ятає скільки конкретно ударів, він наніс ОСОБА_20 , але не заперечує, що саме від його ударів, той впав на землю, і вони продовжили наносити йому удари, поки той не втратив свідомість. Далі вони вирішили забрати сумку, яка була у ОСОБА_20 одягнута через плече. Забравши сумку, вони пішли по парку вздовж алеї, сіли на лавочці дістали з сумки електрону сигарету, навушники та гроші 1000 гривень. Електронну сигарету вони покурили та викинули, а гроші та навушники, він забрав собі. Потім вони пішли з парку та десь по дорозі кинули сумку.
Наразі, він дуже шкодує, що таке сталося, вважає, що на той час не розумів, що робив, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_5 цивільного позову, обвинувачений ОСОБА_8 за згодою зі своїм законним представником – ОСОБА_10 вказали, що визнають його частково та згодні відшкодувати потерпілому майнову шкоду, пов`язану з витратами на лікування, яка підтверджена документально на суму – 52191,40грн та вартість знищеного майна на суму – 12795,00 грн., а також моральну шкоду у розмірі 10000 грн. в солідарному порядку.
ІV. Докази винуватості.
Крім визнавальних показів обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , їх винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджена наступними доказами обвинувачення.
Так, потерпілий ОСОБА_5 , в судовому засіданні, перебуваючи в режимі відеоконференції, суду пояснив, що дійсно 09.09.2025 у вечірній час він разом зі своїм знайомим перебував у міському парку що розташований за адресою: вул. Центральна с. Лиманське Роздільнянського району Одеської області. Там вони зустріли ОСОБА_24 , з яким він трохи був знайомий та знав його в обличчя, який був з ОСОБА_13 , якого він раніше не знав. Вони познайомилися та почали всі разом відпочивати на території паркута вживати спиртні напої. Далі в ході розмов, він почав робити зауваження ОСОБА_17 щодо його віку, внаслідок чого між ними сталася суперечка, яка потім переросла в бійку із застосуванням фізичного насильства з боку обвинувачених. Такі, насильницькі дії мали тривалий та повторюваний характер і здійснювалися у декілька послідовних етапів: спочатку обвинувачені умисно нанесли йому удари руками та ногами в область голови та тулуба, внаслідок чого він упав на землю та втратив свідомість. Надалі, залишивши його у безпорадному стані, забрали його сумку, яка була одягнута через плече та пішли з парку. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями та різким погіршенням стану здоров`я він самостійно викликав собі бригаду екстреної медичної допомоги, після чого був госпіталізований до КПН «Роздільнянська БПЛ», де йому було діагностовано закритий гвинтоподібний перелом нижньої половини обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків, та ще різні тілесні ушкодження у вигляді синців та садин. 
Крім того, потерпілий зазначив, що обвинувачені, скориставшись його безпорадним станом, відкрито заволоділи належним йому майном, а саме сумкою чорного кольору, у якій знаходилися грошові кошти у сумі 3 000 гривень, іменна банківська картка «Monobank», навушники марки «AirPods» та пристрій для паління марки «IQOS». В результаті вищезазначених протиправних дій йому було завдано значної шкоди як матеріального, так і нематеріального характеру, про що він заявив у своєму цивільному позові.
Також вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:
- витягом з ЄРДР від 09.09.2025 року, відповідно до якого дане кримінальне провадження було порушено за заявою ОСОБА_5 про те, що 09.09.2025 біля 01:56 год за адресою: Роздільнянський район, смт. Лиманське біля Будинку культури двоє невідомих йому осіб із застосуванням фізичного насильства, яке є небезпечне для життя та здоров`я потерпілого в момент заподіяння, яке виразилось в нанесенні ударів руками та ногами по різним частинам тіла потерпілого, в умовах воєнного стану, відкрито заволоділи чорною шкіряною сумкою, в якій перебували грошові кошти в сумі 900 гривень, банківська іменна картка «Моно Банка». Правова кваліфікація ст.187 ч.4 КК України; ЄО №11135 від 09.09.2025 (а.с. 53 том №2);
- протоколом прийняття заяви ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 09.09.2025 року зі схемою та фототаблицею, (а.с.54 том№2);
- протоколом огляду місця події від 09.09.2025 року з фототаблицею, згідно якого було оглянуто ділянку місцевості с-ще Лиманське Роздільнянського району Одеської області, де було виявлено та вилучено чорну шкіряну сумку та банківська іменна картка «Моно Банка» на ім`я ОСОБА_5 (а.с.55-62 том №2);
- постановою про визнання предмету речовим доказом від 09.09.2025 року, згідно якої чоловічу шкіряну сумку чорного кольору, в середині якої знаходиться банківську картку «Моно Банка» визнано речовим доказом та поміщено до сейф-пакету (а.с.63-64 том №2);
- ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.09.2025 року, згідно якої накладено арешт на вилучене під час огляду місця події від 09.09.2025 року майно, визнане у справі речовими доказами, а саме: - чоловічу шкіряну сумку чорного кольору в середині якої знаходиться банківська іменна картка «Моно Банка», вилучене поміщено до сейф пакету NPU 5227230, з метою збереження в якості речових доказів та можливості проведення судових експертиз. (а.с.65-66 том №2);
- протоколом огляду місця події від 09.09.2025 року з фототаблицею, згідно якого було оглянуто ділянку місцевості с-ще Лиманське Роздільнянського району Одеської області, біля Будинку Культури, під час проведення огляду нічого не вилучалось(а.с.67-72 том №2);
- постановою та протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів від 09.09.2025 року, згідно яких вирішено зняти показання технічного приладу з функцією відеозапису, шляхом копіювання відеозапису з серверу стаціонарної камери відеоспостереження ТОВ «Ліманет» вул. БОС б/н, що встановлена на фасаді будівлі Будинку Культури, розташованого за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, смт. Лиманське, вул. Центральна, буд. 79, технічним директором якого є ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.73-75,76-78, том №2);
- протоколом огляду предмету та зафіксованого на ньому відеозапису від 09.09.2025 року, відповідно до якого проведено огляд відеозапису подій, з камер відеоспостереження, які відбувалися 09.09.2025 року, в період часу з 01:59:42 до 02:43:00 на ділянці місцевості розташованої: с.Лиманське, Роздільнянського району Одеської області, біля місцевого будинку культури за адресою: вул. Центральна, та зафіксованого на DVD-R диск «RIDATA» об`ємом пам`яті 4,7 GB. (а.с.79-92, 93 том №2);
- постановою про визнання предмету речовим доказом від 09.09.2025 року, згідно якої визнано по матеріалам кримінального провадження речовими доказами DVD-R диск «RIDATA» об`ємом пам`яті 4,7 GB (а.с.94-95 том №2);
- протоколом затримання ОСОБА_8 від 09.09.2025, згідно якого останнього затримано – 09.09.2025 року о 21 годині 28 хвилин, під час затримання проведено огляд, в ході якого вилучені особисті речі (а.с.96-98 том №2);
- постановою про визнання предмету речовим доказом від 09.09.2025 рок та ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.09.2025 року в подальшому накладено арешт, на вилучене під час затримання ОСОБА_8 майно, визнане у справі речовими доказами, а саме: шорти сірого кольору, які містять назву DOSSERT розміром XL; футболка чорного кольору з біркою Teamv, розміром S; кепку чорного кольору, яка містить наліпку із зображенням медведя; кросівки білого кольору New balance 550, які поміщено до сейф пакету NPU5599677, (а.с.99-100, 101-102 том №2);
- протоколом затримання ОСОБА_6 від 09.09.2025, згідно якого останнього затримано – 09.09.2025 року о 21 годині 52 хвилин, під час затримання проведено огляд, в ході якого вилучені особисті речі (а.с.103-105 том №2);
- постановою про визнання предмету речовим доказом від 09.09.2025 рок та ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.09.2025 року в подальшому накладено арешт, на вилучене під час затримання ОСОБА_6 майно, визнане у справі речовими доказами, а саме : штани темного кольору без назви, розміру М; спортивна кофта чорного кольору, яка містять бірку з написом JACK&JONES CORE поміщено до сейф пакету NPU 5599676, (а.с.106-107, 109-110 том №2);
- протоколами проведення слідчих експериментів від 29.10.2025 та 11.11.2025, проведених за участі потерпілого ОСОБА_5 (а.с.118-121,122, 123-126,127, том №2);
- висновком експерта №118 від 05.12.2025 року згідно якого у ОСОБА_5 були виявлені наступні ушкодження: закритий перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків (гвінтоподібний перелом нижньої половини великогомілкової кістки і уламковий перелом середньої третини малогомілкової кістки), синці ( гематоми) ділянки лоба справа (над правою надбрівною дугою), садна ділянки правого ліктьового суглобу (а.с.128-129, том №2);
- висновком експерта №83 від 22.10.2025 року згідно якого ОСОБА_26 були виявлені наступні ушкодження: садно на передній поверхні ділянки правого колінного суглобу (а.с.130-131, том №2);
- висновком судово-психіатричного експерта №705 від 09.10.2025 року, відповідно до якого, експерт психолог зробив наступний висновок: Неповнолітній ОСОБА_8 на момент вчинення протиправних дій міг повного мірою усвідомлювати фактичний характер і суспільну небезпеку своїх дій; міг керувати своїми діями; в момент здійснення інкримінованого йому діяння перебував у стані алкогольного сп`яніння, яке спотворює «фізіологічність» перебігу психічних процесів і, тим самим, виключає можливість виникнення будь-якого емоційного стану типу стрес, емоційне напруження, фрустрація, фізіологічний афект, тобто, випробуваний ОСОБА_8 в момент здійснення інкримінованого йому діяння не перебував у стані фізіологічного афекту. Експерт психіатр дійшов до висновків, що підозрюваний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу, який відноситься до скоєння інкримінованих йому діянь, на будь-яке хронічне психічне захворювання (у тому числі на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю чи наркотиків), недоумство не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності, або у іншому хворобливому стані психіки не перебував, тому він був здатним повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час підозрюваний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також не страждає на хронічне психічне захворювання (у тому числі на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю чи наркотиків), недоумство, або інший хворобливий стан психіки, тому здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом може приймати участь у проведенні з ним процесуальних дій, самостійно реалізувати своє право на захист. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. (а.с.132-137, том №2)
Стороною обвинувачення не заявлялось клопотань про необхідність допиту свідків.
Таким чином, дослідивши надані по справі вищенаведені докази, суд прийшов до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у нападі на потерпілого ОСОБА_5 , та заволодінні його майном, що було поєднано із застосуванням насильства до останнього, в умовах воєнного стану, доведена належними та допустимими доказами, дослідженими в повному об`ємі в судовому засіданні. 
V. Кваліфікація дій.
Відтак, суд оцінивши всі докази в сукупності, прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення, та їх дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.
VI. Щодо призначення покарання.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
При цьому каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкта посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки кримінального правопорушення.
Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходить з такого.
Так обставини, які обтяжують покарання для обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Обставинами, які пом`якшують покарання для обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття та визнання вини.
Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
При цьому, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не одружений, має на утриманні малолітню доньку 2025 рок народження, на спеціалізованих обліках не перебуває, має позитивну характеристику з місця проживання та за місцем навчання. (а.с.56, 57, 58, том №1 а.с.148,149, том №2)
Разом із тим суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 після скоєння розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_5 , жодних дій спрямованих на можливе усунення загрози для його здоров`я не вчинив, швидкої допомоги не викликав та залишив потерпілого у безпорадному стані, без належної допомоги. Тому слід зважати на те, що поведінка обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення характеризується як негативна. Вказані дії обвинуваченого суттєво підвищують ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину.
Тому, суд, оцінивши у сукупності досліджені під час судового слідства докази по справі, що стосуються особи обвинуваченого ОСОБА_6 , виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та беручи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, враховуючи щире каяття, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, буде призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.187 КК України, яке останній повинен відбувати реально в місцях позбавленні волі. 
Таке покарання відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
При цьому суд враховує позицію потерпілого, який в ході розгляду справи вказував на той факт, що поведінка обвинувачених після скоєння злочину не свідчить про їх щире каяття, жодних реальних дій обвинуваченими стосовно вибачень, спроб відшкодування шкоди, тощо не було. Проте, висловити своєї думки щодо призначеного покарання обвинуваченим не міг та поклався повністю на розсуд суду. 
Тому суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання згідно з санкцією ч. 4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, із конфіскацією майна.
Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд виходить з такого.
При вирішенні питання про призначення покарання щодо неповнолітнього, суд, відповідно до ст.65-67,103 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки кримінального правопорушення, умови життя та виховання неповнолітньої, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості неповнолітньої.
При постановленні вироку щодо неповнолітньої особи суд повинен суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості покарання та ухвалювати рішення керуючись принципом найкращих інтересів дитини , встановлених у ст.3 Конвенції ООН про права дитини.
Також відповідно до п.17.1, п.19.1 Мінімальних стандартних правил ООН («Пекінські правила»), прийняті ООН 29.11.1985 року заходи впливу повинні бути завжди співрозмірні не тільки обставинам і тяжкості правопорушення, але із становищем та потребам неповнолітнього, а також з потребами суспільства, а направлення неповнолітнього в будь-яку виправну установу повинно бути крайнім заходом та застосовуватися протягом мінімального необхідного терміну.
Так обставини, які обтяжують покарання для обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Обставинами, які пом`якшують покарання для обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття та визнання вини.
Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що ОСОБА_8 кримінальне правопорушення вчинив у неповнолітньому віці, на спеціалізованих обліках не перебуває, має позитивну характеристику за місцем навчання, раніше судимий. (а.с.160,162, 150-151, том №2)
Крім того, вивчаючи соціально-психологічну характеристику неповнолітнього ОСОБА_8 , яка викладена у досудовій доповіді, наданої Роздільнянським районним відділом ДУ «Центр пробації», судом встановлено наступне.
Згідно даних Єдиного реєстру засуджених осіб та осіб узятих під варту встановлено, шо ОСОБА_8 , 15.09.2025 року засуджений Пересипським районним судом м. Одеси за ч.4 ст.186 та ч.4 ст.187 КК України до 9 років позбавлення волі та відбуває покарання в ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)».
Згідно опису розмови з матір`ю у Єгора, була власна кімната, своє спальне місце, в кімнаті був диван, стіл для навчання, шафа для одягу, комп`ютер, продукти харчування та одяг завжди були, фінансових проблем в сім`ї не було. Єгор допомагав у вільний час їй на роботі у магазині, ходив за продуктами. Зі слів матері – ОСОБА_10 , ОСОБА_8 навчався в школі в смт. Лиманське з першого по другий клас, потім жив та навчався в м. Одесі, там навчався добре, мав гарні стосунки з вчителями та однолітками. В подальшому закінчив Одеський ліцей №7 ОМР у 2023 році, навчання не прогулював, в школі його любили і вчителі і однокласники, у 2023 році сам за власним бажанням вступив у ВСП "Морехідний фаховий коледж ім. О.І. Марінеско, занять не пропускав, у коледжі не конфліктував. У зв`язку з тим, що перебував в ОСІ добровільно взяв академічну відпустку, але планує після закінчення воєнного стану піти в рейс. Мати повідомила, що ОСОБА_15 має позитивні плани на майбутнє, піти до лав ЗСУ з метою захисту Батьківщини та потім продовжити навчання в коледжі. Згідно опису розмови ОСОБА_8 05.03.2024 року вперше потрапив до Одеського слідчого ізолятору. Мати повідомила, що ОСОБА_15 не притягувався до адміністративної відповідальності але у квітні 2023 року він вчинив кримінальне правопорушення спільно зі своїми знайомими, за що потрапив в ОСІ. На теперішній час її сина вже засуджено до 9 років позбавлення волі.
Згідно характеристики ДУ "Одеський слідчий ізолятор" ОСОБА_8 за час перебування в установі зарекомендував себе посередньо. Порушення встановленого режиму допускав. За що його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Заходи заохочення не застосовувалися. Режимом тримання задоволений. У відношенні з ув`язненими/засудженими не конфліктний, надає перевагу у спілкуванні з іншими ув`язненими з позитивною спрямованістю. По відношенню до представників адміністрації установи поводить себе тактично та ввічливо, у суперечки не вступає, конфліктні ситуації не створює. На заходи соціально- виховного впливу реагує. На профілактичному обліку установи не перебуває.
Згідно довідки від 30.04.2024 року наданою службою у справах дітей Одеської міської ради матері ОСОБА_8 вказано про необхідність більше приділяти уваги вихованню сина, контролювати його поведінку.
Висновок органу пробації: «Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість неповнолітнього обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, криміногенні фактори, які впливають на поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 , а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробацїї вважає, що застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень можливі у винятковому випадку та за умови здійснення інтенсивного нагляду (іноді-неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції).У випадку, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без обмеження або позбавлення волі орган пробації вважає що для мінімізації ризиків вчинення повторного правопорушення, з метою зниження рівню криміногенної потреби «Історія правопорушень» для досягнення позитивних зміни у поведінці Єгора, виховання його, як активної самостійної особистості, формування навичок, необхідних для успішної ресоціалізацїї та підготовки до законослухняного життя у суспільстві, орган пробацїї рекомендує, згідно ч.3 п.4 ст.76 КК України покласти обов`язок на ОСОБА_8 пройти пробаційну програму «Формування життєвих навичок".
За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Разом із цим, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення.
Так, обвинувачений ОСОБА_8 після скоєння розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_5 , жодних дій спрямованих на можливе усунення загрози для його здоров`я не вчинив, швидкої допомоги не викликав та залишив потерпілого у безпорадному стані, без належної допомоги. Тому слід зважати на те, що поведінка обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення характеризується як негативна. Вказані дії обвинуваченого суттєво підвищують ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину.
Тому, суд, оцінивши у сукупності досліджені під час судового слідства докази по справі, що стосуються особи неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та беручи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, враховуючи щире каяття, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, буде призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.187 КК України, яке останній повинен відбувати реально в місцях позбавленні волі. 
Таке покарання відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
При цьому суд також враховує позицію потерпілого, який в ході розгляду справи вказував на той факт, що поведінка обвинувачених після скоєння злочину не свідчить про їх щире каяття, жодних реальних дій обвинуваченими стосовно вибачень, спроб відшкодування шкоди, тощо не було. Проте, висловити своєї думки щодо призначеного покарання обвинуваченим не міг та поклався повністю на розсуд суду. 
Таким чином, суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання згідно з санкцією ч. 4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, з конфіскацією майна. 
Крім того, з урахуванням вироку Пересипського районного суду м.Одеси від 15.09.2025 року, при призначенні покарання ОСОБА_8 остаточне покарання слід визначити відповідно до ч.1 та ч.4 ст.71 КК України.
VIІ. Щодо запобіжного заходу та строку відбуття покарання.
Так ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.09.2025 року до обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення застави (а.с.168, том №2).
Суд вважає необхідним, обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, до набрання вироком суду законної сили, слід залишити без змін. 
Також суд враховує, що по даному кримінальному провадженню обвинувачений ОСОБА_6 був затриманий 09.09.2025року (а.с.103-105 том №2) та з цього часу перебуває під вартою, а тому у строк відбування покарання належить зарахувати строк його попереднього ув`язнення відповідно до вимог ст. 72 ч.5 КК України, якою визначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Також, ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.09.2025 року до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення застави (а.с.169, том №2).
Суд вважає необхідним, обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, до набрання вироком суду законної сили, слід залишити без змін. 
Крім того, суд враховує, що по даному кримінальному провадженню обвинувачений ОСОБА_8 був затриманий 09.09.2025року (а.с.96-98 том №2) та з цього часу перебуває під вартою, а тому у строк відбування покарання належить зарахувати строк його попереднього ув`язнення відповідно до вимог ст. 72 ч.5 КК України, якою визначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
VIІІ. Цивільний позов.
Так, потерпілим ОСОБА_5 заявлено у справі цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення згідно якого просить стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (через його законного представника – мати ОСОБА_10 на його користь завдану шкоду в загальному розмірі 671 821,69 грн, яка складається з:
- витрат на лікування в сумі 52 191,40 грн;
- втраченого доходу в розмірі 506 835,29 грн;
- майнової шкоди у вигляді незаконного заволодіння та знищення майна в сумі 12 795,00 грн;
- моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн.
В судовому засіданні потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_5 позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.
В судовому засіданні обвинувачені - цивільні відповідачі та їх представники позовні вимоги визнали частково, про що надали відзив на позовну заяви.
Розглядаючи даний позов, суд приходить до висновку про його часткове задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Як встановлює ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Так судом встановлено, що внаслідок кримінально-протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_5 завдано значних тілесних ушкоджень а саме закритого гвинтоподібного перелому нижньої половини обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків. Внаслідок чого, останній був вимушений проходити довготривале, оплатне лікування (оплата лікувальних, діагностичних, профілактичних процедур, придбання ліків); позбавлений фізичної можливості здійснювати будь-яку оплачувану діяльність як протягом останніх трьох (з моменту настання події), так і протягом наступних кількох місяців, що вже призвело та призводитиме до фінансово несприятливих наслідків для потерпілого у вигляді втрати потенційного доходу, який останній, за умови ненастання даних подій, будучи фізично здоровим та працелюбним чоловіком, об`єктивно міг отримати.
Суд, вважає, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 як особи, які є винуватцями у даній події, а відтак і джерелом ушкодження здоров`я потерпілого ОСОБА_5 , зобов`язані відшкодувати останньому всі понесені ним витрати на лікування та неотриманий (втрачений) ним дохід через вимушену непрацездатність, розмір яких вираховується наступним чином.
Так, за період проходження лікування потерпілим ОСОБА_5 було понесено наступні витрати, що документально підтверджено, а саме: - 10.09.2025 р. – 1 254,00 грн (придбання алюмінієвих милиць, що підтверджується чеком № WBAlZWawnc (ФН 4001065258); - 13.09.2025 р. – 45 000,00 грн (оплата за інтрамедулярний стержень для великогомілкової кістки з фіксуючими компонентами, що підтверджується платіжною інструкцією № 2.306766245.1); - 17.09.2025 р. – 360,30 грн, 388,60 грн, 257,50 грн, 1 251,40 грн, 97,70 грн (придбання ліків, що підтверджується чеком № 031/230550 та чеками №№ u3iuEulwyvI, N7jNoFQnCHg, wSYiHIlcfyU, IpRV6gzuLDE (ФН № 4000765291); - 19.09.2025 р. – 600,00 грн (перев`язка рани 2-ої категорії, що підтверджується чеком № 4709 (ФН № 3000947996); - 23.09.2025 р. – 400,00 грн (зняття швів з післяопераційної рани, що підтверджується чеком № 4761 (ФН № 3000947996) та 505,00 грн (придбання ліків, що підтверджується чеком № 181231 (ФН № 3000793762); - 26.09.2025 р. – 190,30 грн (придбання ліків, що підтверджується чеком № YMS E-JBG3Q (ФН № 4000587082); - 23.10.2025 р. – 900,00 грн (рентгенографія гомілки – 2 проекції, що підтверджується чеком № 84603 (ФН 3000746591) та замовленням на надання медичних послуг № 1452663); - 24.10.2025 р. – 386,60 грн (придбання ліків, що підтверджується чеком № 121866 (ФН 3000857994) та 600,00 грн (оплата за аналізи, що підтверджується квитанцією № 007269 та замовленням № 1000092999687) (а.с.97-101, том №1)
Таким чином, загальний розмір витрат, понесених ОСОБА_5 у зв`язку з лікуванням, становить 52 191,40 грн.
Щодо майнової шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, судом встановлено, що за висновком лікарів та виписки із медичної карти стаціонарного хворого № ІХ-250909/6284 від 17 вересня 2025 року після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_5 потребував оперативного втручання, а саме відкритої репозиції переломів обох кісток гомілки БІОС (блокованого інтрамедулярного остеосинтезу), яке було проведене 11 вересня 2025 року в КПН «Роздільнянська БПЛ», внаслідок чого, працездатність ОСОБА_5 тимчасово втрачена. (а.с.102-103,том №1)
Частиною 1 статті 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Судом встановлено, що на момент вчинення кримінального правопорушення потерпілий ОСОБА_5 був зареєстрований як фізична особа підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.104, том 1).
Так, згідно з податковою декларацією платника єдиного податку – фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 за перше півріччя 2025 року, його загальний дохід становив 537 069,00 грн, з якого були сплачені обов`язкові платежі, а саме: 26 853,45 грн податку та 5 370,69 грн військового збору. Таким чином, чистий дохід потерпілого за вказаний період становив 504 844,86 грн, що у середньому складає 84 140,81 грн на місяць (504 844,86 грн / 6 місяців). (а.с.105-106, том №1)
З урахуванням значного характеру тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_5 внаслідок кримінального правопорушення, які спричинили тривале стаціонарне лікування та зумовлювали необхідність подальшої медичної реабілітації, потерпілий був тимчасово позбавлений можливості здійснювати трудову та підприємницьку діяльність. У зв`язку з цим загальний строк тимчасової непрацездатності становить шість календарних місяців, а розмір втраченого доходу підлягає визначенню виходячи з середнього місячного чистого доходу, підтвердженого податковою декларацією. 
Таким чином, загальна сума втраченого доходу ОСОБА_5 за період з 09 вересня 2025 року по 09 березня 2026 року (тобто за шість місяців вимушеної непрацездатності) складає 506 835,29 грн.
Щодо майнової шкоди, пов`язаної з незаконним заволодінням майна, потерпілий зазначає, що окрім втрати доходу, протиправними діями відповідачів йому завдано також іншу майнову шкоду, яка полягає у незаконному заволодінні належним йому майном, а саме: сумкою чорного кольору, грошовими коштами у сумі 3 000 гривень, навушниками марки «AirPods» та пристроєм для паління марки «IQOS», чим спричинено додаткові матеріальні збитки.
Так, на підтвердження суми таких збитків, потерпілим надано фототаблицю роздруковану з мережі Інтернет, згідно якої вартість переліченого викраденого майна становить: шкіряна чоловіча сумка чорного кольору - 3 413,00 грн; навушники марки «AirPods» - 5 183,00 грн; пристрій для паління марки «IQOS» - 1 199,00 грн. (а.с.107-110 том №1). Вартість майна визначена виходячи з його середньоринкової вартості, з урахуванням цінової пропозиції на аналогічні товари, розміщеної у відкритих джерелах, зокрема в офіційних інтернет-магазинах та на торговельних майданчиках.
Отже, судом встановлено, що у результаті протиправних дій відповідачів потерпілому завдано майнову шкоду у вигляді незаконного заволодіння та знищення належного йому майна на загальну суму (із урахуванням викрадених 3 000 грн) - 12 795,00 грн. 
Таким чином, враховуючи фактично понесені потерпілим ОСОБА_5 витрати на лікування та суму втраченого доходу за останні чотири місяці очевидної непрацездатності, загальна сума завданої ОСОБА_6 та ОСОБА_8 майнової шкоди становить:
52 191,40(витрати на лікування) + 506 835,29(втрачений дохід) + 12 795,00(майнова шкода у вигляді незаконного заволодіння та знищення майна) = 571 821,69 грн..
За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 є законними, матеріально обґрунтованими та документально підтвердженими, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі на заявлену суму 571 821,69 грн. та підлягають стягненню з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в солідарному порядку.
Щодо стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що дані вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного.
Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і закріплені в Конституції України.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61/1132св22).
Так, суд погоджується, що потерпілий ОСОБА_5 з дня скоєння відповідачами кримінального правопорушення і донині вимушений переживати постійний стрес, напругу та душевний неспокій, у зв`язку із:
- необхідністю пристосування до негативних умов існування – ліжковий режим,
- постійні больові відчуття, потреба у допомозі третіх осіб через обмежену рухливість, що є вкрай важким випробуванням для потерпілого, який звик до активного та соціального життя;
- фінансовою скрутою, викликаною тимчасовою непрацездатністю та постійною потребою в лікуванні, що, як мінімум, передбачає регулярне придбання медикаментів, а в подальшому і реабілітації;
- зруйновані плани на майбутнє, а відтак постійний клопіт щодо формування нових перспектив на майбутнє, враховуючи наслідки кримінального правопорушення.
Відтак, суд враховує фізичний стан позивача, глибину фізичних та душевних страждань позивача, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 30 000 грн, і дані кошти належить стягнути з відповідачів на користь позивача.
Отже за підсумками розгляду цивільного позову, суд дійшов висновку про стягнення з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_5 , майнову шкоду у розмірі 571 821,69 грн. та моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн., всього – 601 821,69 грн.
ІХ. Інші процесуальні питання, що вирішує суд.
Розмір витрат на залучення експерта, у даному кримінальному провадженні відсутній.
Х. Вирішення питання щодо речових доказів та арешту майна.
Постановами слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області від 09.09.2025 року та 10.09.2025 року визнано речовими доказами: чоловічу шкіряну сумку чорного кольору в середині якої знаходиться банківська іменна картка «Моно Банка», шорти сірого кольору, які містять назву DOSSERT розміром XL; футболка чорного кольору з біркою Teamv, розміром S; кепку чорного кольору, яка містить наліпку із зображенням медведя; кросівки білого кольору New balance 550; штани темного кольору без назви, розміру М; спортивна кофта чорного кольору, яка містять бірку з написом JACK&JONES CORE (а.с.63-64, 99-100,106-107 том №2)
Ухвалами слідчих суддів Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.09.2025 року та 10.09.2025 року на ці речові докази накладено арешт (а.с.65-66,101-102,109-110 том №2)
Дані речові докази знаходяться на зберіганні в Роздільнянському РВП ГУНП в Одеській області.
Також, постановою слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області від 09.09.2025 року речовим доказом визнано: DVD-R диск «RIDATA» об`ємом пам`яті 4,7 GB, (а.с. 94-95 том №2)
Суд вважає, що відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, належить зняти арешти, накладені слідчими суддями на вказані речові докази, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією майна.
Строк відбування покарання  ОСОБА_6 обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання вироку суду.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати  ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 09.09.2025 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Залишити  ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, до набрання вироком суду законної сили.
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією майна.
На підставі ч.1, ч.4 ст.71 КК України, при призначенні покарання за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Пересипського районного суду м.Одеси від 15.09.2025 року, остаточне покарання  ОСОБА_8 визначити у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років 6 (шість) місяців із конфіскацією майна. 
Строк відбування покарання  ОСОБА_8 обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання вироку суду.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати  ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 09.09.2025 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Залишити  ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, до набрання вироком суду законної сили.
Стягнути солідарно з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (через його законного представника – мати ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в загальному розмірі 571 821,69 гривень.
Стягнути солідарно з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (через його законного представника – мати ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 30 000,00 гривень.
Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.09.2025 року на речові докази у даному кримінальному провадженні (а.с.65-66,101-102,109-110 том №2)
Речові докази: 
-чоловічу шкіряну сумку чорного кольору в середині якої знаходиться банківська іменна картка «Моно Банка», після набрання вироком законної сили, повернути потерпілому ОСОБА_5 ;
-шорти сірого кольору, які містять назву DOSSERT розміром XL; футболка чорного кольору з біркою Teamv, розміром S; кепку чорного кольору, яка містить наліпку із зображенням медведя; кросівки білого кольору New balance 550, після набрання вироком законної сили, повернути засудженому ОСОБА_6 ;
-штани темного кольору без назви, розміру М; спортивна кофта чорного кольору, яка містять бірку з написом JACK&JONES CORE, після набрання вироком законної сили, повернути засудженому ОСОБА_8 ;
-DVD-R диск «RIDATA» об`ємом пам`яті 4,7 GB, зберігати в матеріалах кримінального провадження (а.с. 94-95 том №2)
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя:                      ОСОБА_1