Справа № 350/2383/13-ц 
Провадження № 22-ц/4808/349/26 
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач):  Василишин Л. В.,
суддів:     Баркова В.М., Максюти І. О., 
секретаря     Шемрай Н.Б.
за участю представника апелянта адвоката МельниченкаА.В.
представника відповідача адвоката Родікова І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника Державної іпотечної установи – адвоката Мельниченка Анатолія Васильовича на ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2025 року, постановлену у складі судді Пулика М. В. в селищі Рожнятові, у справі за заявою Державної іпотечної установи про заміну сторони стягувача в судовому рішенні, ухваленому в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст заяви
У жовтні 2025 року представник Державної іпотечної установи – Колісник В. М. звернувся до суду із заявою про заміну сторони стягувача в судовому рішенні.
Заява обґрунтована тим, що 12 червня 2015 року Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області ухвалено рішення в цивільній справі №350/2383/13-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором №635 рv 14/05 від 15 вересня 2005 року у сумі 890 297,05 грн та заборгованість за кредитним договором №870 рv 14-06 від 07 серпня 2006 року (право вимоги за даним договором ДІУ не набуте).
Державна іпотечна установа вважає, що є правонаступником банку з огляду на наступне.
11 лютого 2015 року між Державною іпотечною установою та банком укладено договір відступлення права вимоги №17/4-В. Відповідно до п.1.1. договору сторони уклали цей договір з метою реалізації порядку звернення стягнення на майнові права відповідно договору застави майнових прав № 17/4-3 від 11 лютого 2015 року, що укладений з метою забезпечення виконання зобов`язань первісного кредитора (позичальника) за кредитним договором №635 рv 14/05 від 15 вересня 2005 року. Пунктом 1.2. договору передбачено, що первісний кредитор (банк) відступає, а новий кредитор (Державна іпотечна установа) набуває всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки тощо), вказаних у додатках до цього Договору.
Згідно з інформацією, яка міститься під порядковим номером 604 додатку № 1 до договору відступлення права вимоги № 17/4-В від 11 лютого 2015 року ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором №635 рv 14/05 від 15 вересня 2005 року. Згідно із договором іпотеки № б/н від 16 вересня 2005 року майновим поручителем за основним зобов`язанням виступає ОСОБА_1 .
Відповідно до п.2.1. договору пункт 1.2 цього договору набирає чинності в день прийняття рішення НБУ про віднесення первісного кредитора до категорії неплатоспроможних або на наступний календарний день після наставання сукупності обставин визначених пп. 2.1.1 договору, та однієї з обставин визначеної пп. 2.1.2 цього договору або 2.1.3 цього договору або 2.1.4 цього договору.
На підставі постанови Правління НБУ від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит»та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку.
Отже, згідно із умовами договору відступлення права вимоги Державна іпотечна установа стала новим кредитором за кредитним договором №635 рv 14/05 від 15 вересня 2005 року, а внаслідок того, що судом ухвалено рішення на користь банку про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . Державна іпотечна установа є стороною у цивільній справі №350/2383/13-ц.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. Внаслідок відступлення права вимоги відбулася заміна кредитора в зобов`язанні поза межами виконавчого провадження.
За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження». Отже, Державна іпотечна установа, як правонаступник банку за договором має право на заміну сторони виконавчого провадження.
Враховуючи викладене, представник Державної іпотечної установи просив суд замінити стягувача з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на Державну іпотечну установу у судовій справі №350/2383/13-ц Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 635 рv 14/05 від 15 вересня 2005 року. 
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення 
Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2025 рокувідмовлено у задоволенні заяви Державної іпотечної установи про заміну сторони стягувача в судовому рішенні, яке ухвалено в цивільній справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу.
В обґрунтування ухвали суд вказав, що в спірному випадку підстави для процесуального правонаступництва відсутні. У поданій заяві Державна іпотечна установа фактично просить замінити неналежного позивача на стадії виконання судового рішення, що не передбачено чинним процесуальним законодавством. 
Водночас суд зазначив, що відмова у задоволенні цієї заяви не позбавляє права Державну іпотечну установу звернутися до суду із вимогою про заміну сторони виконавчого провадження, що за наявності для цього підстав, надасть право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених Законом України «Про виконавче провадження». 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Представник Державної іпотечної установи – адвокат Мельниченко А. В. на ухвалу суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права, а також неправильне застосування норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив, що Державна іпотечна установа набула прав кредитора по відношенню до ОСОБА_1 , однак дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про заміну стягувача у судовому рішенні, оскільки механізм такої заміни визначений процесуальним законом та підтверджується усталеною практикою Верховного Суду. При цьому, процесуальний закон не містить жодних заборон щодо заміни сторони у судовому рішенні. Відмова у задоволенні заяви про заміну стягувача може перешкодити Державній іпотечній установі у реалізації прав як нового кредитора щодо повернення ОСОБА_1 кредиту. Наявність оскаржуваної ухвали суду надає можливість боржнику ухилитися від виконання рішення суду, яке набрало законної сили, що в свою чергу призведе до порушення норм статті 129-1 Конституції України. Крім того, відсутність заміни сторони у судовому рішенні може також слугувати штучною перешкодою для пред`явлення та задоволення позову Державною іпотечною установою про стягнення з боржника 3 % річних та інфляційних втрат, які передбачені положеннями статті 625 ЦК України.
Просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву Державної іпотечної установи про заміну стягувача в судовому рішенні задовольнити.
Позиція інших учасників справи
Учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Заяви (клопотання) учасників справи
У судовому засіданніпредставник апелянта вимоги скарги підтримав, просив її задоволити.
Представник заінтересованої особи скаргу не визнав, вважає її безпідставною. Інші учасники у судове засідання не з`явилися.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи
Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2015 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 635 рv14\05 від 15.09.2005 у сумі 890297 (вісімсот дев`яносто тисяч двісті дев`яносто сім) гривень 5 копійок, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 870рv14-06 від 07.08.2006 у сумі 2437704 (два мільйони чотириста тридцять сім тисяч сімсот чотири) гривні 87 копійок. 
03 липня 2019 року постановою Верховного Суду рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2015 року та рішення Апеляційного суду Івано- Франківської області від 30 травня 2016 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 . В іншій частині рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2015 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 травня 2016 року залишено без змін.
11 лютого 2015 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою укладено договір про відступлення права вимоги, в тому числі з метою забезпечення виконання зобов`язань первісного кредитора (позичальника) за Кредитним договором №635 рv 14/05 від 15 вересня 2005 року.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні, крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України, може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а відповідно до ст. 514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі в справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Як передбачено вимогами ч. 1, 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні.
Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. 
Представник заявника, посилаючись на зміст статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» просив надати Державній іпотечній установі статус стягувача в судовому рішенні, оскільки внаслідок відступлення права вимоги відбулася заміна кредитора в зобов`язанні.
Не спростовуючи факт відступлення права вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що за відсутності відкритого виконавчого провадження відсутні і підстави для заміни стягувача. 
Проте погодитись із такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі колегія суддів не може з огляду на таке.
Як випливає зі змісту наведених норм, законодавець передбачив, що заміна кредитора іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.
В спірному випадку, право заявника як правонаступника кредитора належним чином підтверджено. З огляду на те, що рішення суду не виконано, останній вправі реалізовувати право на забезпечення його виконання. Заявник просить замінити сторону судового провадження, що відповідає наведеним нормам матеріального та процесуального закону.
Той факт, що рішення суду не перебуває на виконанні, не може бути підставою для відмови в задоволенні заяви про заміну сторони правонаступником, оскільки інакше право на звернення щодо виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження буде унеможливлене.
Твердження представника відповідача, що сторона заявника посилалася на норму статті 442 ЦПК України, тоді як виконавче провадження відсутнє, не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви, оскільки за її змістом сторона зрозуміло виклала своє прохання до суду з правової точки зору і при цьому суд знає закон. 
Колегія суддів зазначає, що суд фактично замінює кредитора у зобов`язанні, яке не обмежується строком, а інші питання, зокрема щодо пред`явлення виконавчого документу до виконання, поновлення строку, видача дублікату виконавчого листа, у даному випадку, не вирішуються. Відтак, саме за вказаних правових підстав вимоги Державної іпотечної установи підлягали задоволенню.
Беручи до уваги вимоги заяви, суд приходить висновку, що наявні підстави для заміни стягувача у судовому провадженні на стадії виконання судового рішення. 
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Враховуючи викладене, колегія суддів уважає за необхідне задовольнити вимоги апеляційної скарги та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.
Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника Державної іпотечної установи – адвоката Мельниченка Анатолія Васильовича задоволити.
Ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківськоїобластівід 22 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення .
Заяву задоволити. Замінити стягувача в судовому провадженні у цивільній справі № 350/2383/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 635 рv 14/05 від 15 вересня 2005 року., у якій ухвалено рішення суду від 12.06.2015 року з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на Державну іпотечну установу.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 20 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач:       Л. В. Василишин 
Судді:         В. М. Барков
І. О. Максюта