Справа № 443/1892/25 Головуючий у 1 інстанції: Равлінко Р.Г. 
Провадження № 33/811/14/26 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Войтович Оксани Михайлівни, на постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2025 року,

встановив:

цією постановою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.
На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП, приєднано невідбуту частину стягнення накладеного на ОСОБА_1 постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 08.08.2025, яка набрала законної сили 01.09.2025, у виді 8 (вісім) місяців 13 (тринадцять) днів та накладено остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки 8 (вісім) місяців 13 (тринадцять) днів без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто із  ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн судового збору.
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 , 17.10.2025 о 18 год 06 хв в с. Вовчатичі, вул. Богдана Хмельницького, 26, Стрийського району Львівської області повторно протягом року керував транспортним засобом марки «Mitsubishi Pajero», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився. Своїми діями порушив, п. 2.5 ПДР, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст.130 КУпАП.
На вказану постанову захисник адвокат Войтович О.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Жидачівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2025 року, оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки в матеріалах справи відсутні докази винуватості ОСОБА_1 , а саме відсутня постанова суду про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стверджує, що на відео з боді камер не має відмови ОСОБА_1 , від проходження огляду на стан сп`яніння.
Щодо строку на апеляційне оскарження постанови судді Жидачівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2025 року зазначає, що оскаржувана постанова була отримана захисником 20.12.2025, відтак вважає такий пропущено з поважних причин.
У судові засідання апеляційної інстанції,які були призначені на 28.01.2026, 12.02.2026 особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисник адвокат Войтович О.М., будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення апеляційного розгляду не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи від таких не надходило.
Відкладаючи справу, суд сприяв у реалізації права на участь у судовому засіданні, однак таким правом учасники справи не скористались. Тому згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП суд вважає за необхідне провести розгляд справи у їх відсутності.
Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі»№ 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до положень статті 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 2 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 486215 від 17.10.2025 (а.с.4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.10.2025,згідно з яким ОСОБА_1 було роз`яснено його право пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та від проходження якого останній відмовився (а.с.7); довідкою від 20.10.2025, про те, що згідно інформаційного порталу Національної поліції України, ОСОБА_1 притягався 08.08.2025 Жидачівським районним судом Львівської області в справі № 443/1055/25 до адміністративної відповідальності за скоєння 17.06.2025 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування т/з на строк 1 (один) рік. (протокол серії ЕПР1 № 364556 від 17.06.2025) (а.с.3); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5959056 від 17.10.2025, згідно якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, яка підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом (а.с.6); відеозаписом події, який підтверджує обставини викладені в протоколі серії ЕПР1 № 486215 від 17.10.2025 (а.с.8), та іншими матеріалами адміністративної справи у їх сукупності.
Як встановлено судом, вина особи також стверджується відеозаписом працівників поліції, з якого слідує, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1 працівником поліції виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Вподальшому, працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, проте останній затягуючи час, протягом тривалого періоду часу, ігнорував неодноразові вимоги (пропозиції) працівника поліції.
Така поведінка ОСОБА_1 була вірно розцінена працівниками поліції, як відмова водія пройти огляд на стан сп`яніння, що спростовує доводи апеляційної скарги.
Той зміст, який міститься на диску є достатнім для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Даний відеозапис узгоджується з іншими доказами в справі, вказаними вище.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, апеляційний суд не бере до уваги та розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за скоєне.
Вказані докази, якими стверджується факт керування транспортним засобом та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, є логічними, послідовними, та такими, що взаємоузгоджуються між собою, а тому в апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в їх достовірності та допустимості.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Суддя, відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП, повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки в матеріалах справи відсутні докази винуватості ОСОБА_1 , апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються наведеними вище доказами.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.
Твердження апелянта про інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки склад вчиненого адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 

постановив:

поновити захиснику адвокату Войтович Оксані Михайлівні строк на апеляційне оскарження постанови судді Жидачівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Войтович Оксани Михайлівни залишити без задоволення, а постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення – без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя    Л.Я. Гончарук