ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/28817/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року (суддя Неклеса О.М., повне судове рішення складено 09 грудня 2025 року) в справі № 160/28817/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ в Запорізькій області) про:
визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №047350008609 від 03 липня 2025 про відмову у призначенні пенсії;
зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи по професіях, які дають право на пенсію незалежно від віку, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування наступні періоди роботи, зазначені у трудовій книжці: період проходження строкової військової служби з 09 січня 1999 року по 11 квітня 2000 року та період навчання за фахом з 01 вересня 1997 року по 01 липня 1998 року; 
зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи по провідних професіях, які дають право на пенсію незалежно від віку, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наступні періоди роботи, зазначені у трудовій книжці: період виробничої практики за професією машиніст гірничих виїмкових машин з 22 березня 2013 року по 28 травня 2013 року; період проходження військової служби в особливий період з 27 лютого 2022 року по 25 червня 2025 року; 
зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 25 червня 2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно зі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №047350008609 від 03.07.2025 р. про відмову у призначенні пенсії позивачу ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи по професіях, які дають право на пенсію незалежно від віку, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” період проходження строкової військової служби з 09.01.1999 р. по 11.04.2000 р. та період навчання за фахом з 02.09.1997 р. по 01.07.1998 р.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи по провідних професіях, які дають право на пенсію незалежно від віку, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” періоду проходження військової служби в особливий період з 27.02.2022 р. по 25.06.2025 р.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.06.2025 р., про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно зі ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.
У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ГУ ПФУ в Запорізькій області просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Оскільки в матеріалах пенсійної справи відсутні документи про тривалість роботи в підземних умовах під час навчання з відривом від виробництва за професією «електрослюсар підземний» з 02.09.1997 по 01.07.1998, апелянт вважає, що відсутні підстави для зарахування періодів навчання до пільгового стажу позивача. 
Період роботи позивача на посаді «учень машиніста гірничих виїмкових машин з повним робочим днем в шахті» з 22.03.2013 по 28.05.2013, під час проходження виробничої практики протягом навчання в філії «УКК» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», зараховано до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 (Ст.14, пост.202, підземні) частково з 01.04.2013 по 18.04.2013, з 01.05.2013 по 14.05.2013 відповідно до відпрацьованого часу під землею згідно довідки від 24.06.2025 № 427/1. 
Також зауважує, що позивачем не надано довідку, що підтверджує безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для цілей зарахування до пільгового стажу періоду проходження військової служби в особливий період.
У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 25.06.2025 р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та документами на підтвердження наявності у позивача достатнього страхового та пільгового стажу.
Вищезазначена заява з додатками за принципом екстериторіальності була передана на розгляд до ГУ ПФУ в Запорізькій області. 
За результатами розгляду заяви позивача та доданих до неї документів відповідачем-2 прийнято рішення від 03.07.2025 р. за №047350008609, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
В обґрунтування відмови у призначені заявнику пенсії в т.ч. зазначено таке:
“Вік заявника 44 роки 10 місяців 15 днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.
Страховий стаж особи становить 42 роки 11 місяців 17 днів.
Пільговий стаж особи по Постанові №202 (25) складає 20 років 7 місяців 23 дні, в тому числі роботи підземні, провідні професії (20) складає 11 років 11 місяців 20 днів.
До пільгового стажу зараховано всі періоди роботи.”.
Відповідно до розрахунку (форма РС-право), обрахованого пенсійним органом по 25.06.2025 р., страховий стаж позивача з урахуванням додаткових років за Списком №1 становить 42 роки 11 місяців 17 днів; пільговий стаж на підземних роботах за Списком №1 складає 20 років 07 місяців 21 день.
Врахувавши підтвердження наявності у трудовій книжці позивача записів про його роботу на відповідних посадах, а саме роботи за підземними професіями, а також підтвердження довідками, що в період навчання позивача йому нараховувалась оплата праці виходячи із середнього заробітку як підземного робітника, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання зарахувати до пільгового стажу періоду навчання (зокрема, саме з 02.09.1997 р., а не з 01.09.1997 р., як зазначено у прохальній частині позовної заяви) підлягають задоволенню.
Крім того, судом першої інстанції зазначено, що відповідно до копії трудової книжки позивача у період з 12.10.1998 р. по 16.11.1998 р. ОСОБА_1 працював на посаді підземного електрослюсаря 3 розряду з повним робочим днем в шахті на дільниці ЕМО й 16.11.1998 р. позивача звільнено з роботи у зв`язку з призовом в армію згідно ст. 36 КЗпП України (запис за №5), у довідці ВП “Шахтоуправління Першотравенське” ПАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” за №155 від 03.04.2025 р. зазначено, що у період з 12.10.1998 р. по 16.11.1998 р. ОСОБА_1 працював за професією “електрослюсар підземний дільниці ЕМО” з повним робочим днем у шахті, а надалі у період з 09.01.1999 р. по 11.04.2000 р. позивач проходив військову службу, що відображено у трудовій книжці позивача та в його військовому квитку за № НОМЕР_1 , після чого позивач працював на ДВАТ шахті “Степова” ДП ДХК “Павлоградвугілля” з 26.06.2000 р. по 26.12.2003 р. на посаді підземного електрослюсаря 3 розряду з повним робочим днем в шахті на УПР-2, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки строковій військовій службі ОСОБА_1 у відповідний період передувала робота, яка дає право на пенсію на пільгових умовах й цей факт відповідачами не спростовано, тому протиправно не враховано до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, період проходження позивачем строкової військової служби, у зв`язку із чим вказаний період підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.
Суд першої інстанції зауважив, що період проходження позивачем строкової військової служби з 09.01.1999 р. по 11.04.2000 р. підлягає зарахуванню і до страхового стажу, і до пільгового стажу за Списком №1.
Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо зарахування до його пільгового стажу роботи по провідних професіях, які дають право на пенсію незалежно від віку, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” періоду виробничої практики за професією машиніст гірничих виїмкових машин з 22.03.2013 р. по 28.05.2013 р., суд першої інстанції вказав, що оскільки час проходження позивачем виробничої практики протягом навчання в філії “УКК” ПАТ “ДТЕК Павлоградвугілля”, зараховано ОСОБА_1 до його пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 (Ст.14, пост.202, підземні) частково, а саме: з 01.04.2013 р. по 18.04.2013 р. та з 01.05.2013 р. по 14.05.2013 р. відповідно до відпрацьованого часу під землею згідно довідки №427/1 від 24.06.2025 р., то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Врахувавши, що на час звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії (25.06.2025 р.) пункт 3 Порядку №393 діяв у редакції постанови Кабінету Міністрів України №119 від 16.02.2022 р., у зв`язку з чим період проходження позивачем військової служби з 27.02.2022 р. по 25.06.2025 р. підлягають зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, в календарному обчисленні, тобто повної кількості календарних днів.
З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області за №047350008609 від 03.07.2025 р. про відмову у призначенні позивачу пенсії та наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення.
Належним способом захисту порушеного права позивача суд першої інстанції вважав зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 25.06.2025 р.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 25 червня 2025 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області, яким заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності, від 03 липня 2025 року №047350008609 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
У рішенні зазначено, що вік заявника - 44 роки 10 місяців 15 днів, страховий стаж особи становить 42 роки 11 місяців 17 днів, пільговий стаж за постановою №202 (25) складає 20 років 7 місяців 23 дні, в тому числі роботи підземні, провідні професії (20) - 11 років 11 місяців 20 днів.
Спірним під час апеляційного перегляду справи є правомірність рішення органу Пенсійного фонду про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав відсутності необхідного пільгового стажу.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний за-хист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV), який набрав чинності 01 січня 2004 року.
Питання призначення пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників регулюється статтею 114 Закону № 1058-IV.
Зокрема, частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
Згідно з частиною п`ятою статті 114 Закону № 1058-IV у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Відтак, необхідною умовою призначення пільгової пенсії на підставі частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV є наявність відповідного стажу роботи, зокрема, в металургії.
Згідно з абзацами 1 та 2 пункту 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Статтею 24 Закону № 1058-IV визначені періоди, з яких складається страховий стаж.
Частиною першої статті 24 цього Закону встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За положеннями частини третьої цієї статті страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року. 
Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Виходячи з доводів апелянта, спірним під час апеляційного перегляду справи є наступні питання:
1) зарахування періодів навчання з 02.09.1997 по 01.07.1998 до пільгового стажу через відсутність документів про тривалість роботи в підземних умовах під час навчання з відривом від виробництва за професією «електрослюсар підземний»;
2) зарахування до пільгового стажу періоду проходження військової служби в особливий період.
Стосовно питання зарахування періоду навчання з 02.09.1997 по 01.07.1998 до пільгового стажу суд зазначає таке.
Судом встановлено, що в у період з 01.09.1997 р. по 01.07.1998 р. позивач навчався у Першотравенському професійно-технічному училищі №40 Дніпропетровської області та здобував освіту за професією «електрослюсар підземний», що підтверджено дипломом серії ДП НОМЕР_2 від 01.07.1998 р., після навчання присвоєно кваліфікацію електрослюсаря підземного 4 розряду.
Трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 26.02.2000 р. містить, зокрема, такі записи:
ДВАТ шахті «Степова» ДП ДХК «Павлоградвугілля» у періоди:
- з 02.09.1997 р. по 24.03.1998 р. прийнято на роботу в якості учня підземного електрослюсаря з подальшим направленням на навчання в СПТУ №40;
- з 25.03.1998 р. по 01.07.1998 р. працював на посаді учня електрослюсаря (слюсаря) чергового і по ремонту обладнання з повним робочим днем на час практики на дільниці ЕМО;
- з 02.07.1998 р. по 11.10.1998 р. працював на посаді електрослюсаря (слюсаря) чергового і по ремонту обладнання 3 розряду з повним робочим днем на дільниці ЕМО;
- з 12.10.1998 р. по 16.11.1998 р. працював на посаді підземного електрослюсаря 3 розряду з повним робочим днем в шахті на дільниці ЕМО;
- 16.11.1998 р. звільнено з роботи у зв`язку з призовом в армію згідно ст. 36 КЗпП України (запис за №5).
Довідкою ВП «Шахтоуправління Першотравенське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» за №155 від 03.04.2025 р. підтверджено період навчання позивача з відривом від виробництва за професією «електрослюсар підземний» з 02.09.1997 р. по 01.07.1998 р., період роботи позивача на посаді електрослюсаря підземного з 12.10.1998 р. по 16.11.1998 р. та з 26.06.2000 р. по 12.07.2006 р.
Підставою не зарахування до пільгового стажу позивача періоду його навчання з 02.09.1997 р. по 01.07.1998 р. є відсутність в матеріалах пенсійної справи документів про тривалість роботи в підземних умовах під час навчання з відривом від виробництва за професією «електрослюсар підземний».
Згідно зі статтею 31 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року №1060-ХІІ (далі - Закон №1060-ХІІ) професійна освіта забезпечує здобуття громадянами робітничої професії, перепідготовку, підвищення їх виробничої кваліфікації, професійно-прикладну фізичну підготовку відповідно до їх покликання, інтересів, здібностей.
Професійна освіта громадян здійснюється на базі повної загальної середньої освіти, а також на базі освіти в обсязі основної та спеціальної школи.
Професійними навчально-виховними закладами є: професійно-технічне училище; професійні училища різних рівнів.
Професійні навчально-виховні заклади можуть мати денні, вечірні відділення, входити до різних типів комплексів, об`єднань (професійно-технічне училище-радгосп, професійно-технічне училище-завод тощо).
Випускникам професійно-технічного училища та інших професійних училищ різних рівнів присвоюється робітнича професія певної кваліфікації відповідно до набутої освіти, кваліфікаційних умінь і навичок.
Відповідно до статті 34 Закону №1060-ХІІ в Українській РСР вищими навчальними закладами є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.
Вищі навчальні заклади можуть створювати різні типи навчальних комплексів, об`єднань.
Відповідно до статті 36 Закону №1060-ХІІ випускникам вищих навчальних закладів присвоюється кваліфікація спеціаліста з вищою освітою певного професійного спрямування або спеціальності, яка відповідно до обсягу державної освіти визначається такими рівнями, зокрема, молодший спеціаліст - забезпечують технікуми, училища, інші навчальні заклади еквівалентного рівня. 
Підпунктами з), і) та к) частини першої, частини третьої пункту 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №590 від 03 серпня 1972 року (далі – Положення №590), передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також період навчання в професійно-технічних училищах та служба у складі Збройних сил СРСР. При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти а і б пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт в пункту 16) періоди, зазначені у підпунктах к і л, прирівнюються по вибору особи, що звернулась за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті з, прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.
Відповідно до пункту «д» статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
За змістом частини першої статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР (далі – Закон № 103/98-ВР) в редакції, чинній на час навчання позивача у закладі професійної освіти, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
В спірному випадку перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, тому цей період (період навчання у закладі професійної освіти/професійно-технічному навчальному закладі) має бути зарахований до пільгового стажу позивача. 
Доводи апелянта про відсутність відомостей про тривалість роботи в підземних умовах під час навчання з відривом від виробництва за професією «електрослюсар підземний», що й власно стало підставою для відмови у зарахуванні цього періоду до пільгового стажу, суд відхиляє адже приведеними нормами право чітко передбачено зарахування періоду навчання за набутою професією до пільгового стажу.
Відповідно, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність не зарахування періоду навчання в закладі професійно-технічної освіти та обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права - зобов`язання зарахувати цей період до пільгового стажу. 
Стосовно питання незарахування періоду проходження військової служби в особливий період з 27.02.2022 р. по 25.06.2025 р. суд зауважує, що цей період зараховано до страхового стажу позивача в одинарному розмірі як військова служба в особливий період, що підтверджується відомостями розрахунку (форма РС-право) по 23 червня 2025 року, й цей період не зараховано до пільгового стажу позивача.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною четвертою статті 2 Закону № 2232-ХІІ передбачено види військової служби, а са-ме, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особли-вий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за конт-рактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та вій-ськові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та чле-нів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослуж-бовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ), від-повідно до статті 1-2 якого військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, вій-ськовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації, які не мо-жуть бути скасовані чи призупинені без їх рівноцінної заміни.
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захи-сту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон № 3551-ХІІ) до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали неза-лежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в ан-титерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Положеннями абзацу 2 частини першої статті 8 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що час пе-ребування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час про-ходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, війсь-кову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про обо-рону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час прохо-дження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особли-вий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зара-ховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умо-вах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуєть-ся до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу дер-жавної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів Укра-їни. 
За приписами статті 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за ви-слугу років військовослужбовцям. 
Аналіз приведених вище норм права дає підставою для висновку, що час перебування гро-мадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу та стажу роботи за спеціальністю, а час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період зараховується, зокрема, до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Наказом Міністерства оборони України №530 від 14 серпня 2014 року «Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за №1294/2607, відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність до чинного законодавства, затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (далі - Положення №530).
Пунктом 2.3 розділу 2 Положення №530 передбачено, що при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу):
1) один місяць служби за три місяці:
участь у бойових діях у воєнний час;
час безперервного перебування на лікуванні в лікувальних закладах унаслідок поранень, контузій, каліцтв або захворювань, одержаних військовослужбовцями у військових частинах, штабах та установах, які входили до складу діючої армії;
час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих;
час виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, - з 26 квітня 1986 року до 01 січня 1988 року;
час виконання обов`язків у складі національного контингенту і національного персоналу відповідно до Закону України “Про участь України в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки”;
час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;
період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення;
час служби, зазначений у постанові Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 30 «Про пільги щодо обчислення вислуги років військовослужбовцям Збройних Сил України, які брали участь в операціях Миротворчих Сил ООН» (зі змінами);
час проходження служби військовослужбовцями Служби безпеки України, направленими у відрядження до Республіки Ірак з метою забезпечення в умовах посилення терористичних посягань безпеки дипломатичних установ України, їх співробітників та членів їх сімей;
інші періоди, зазначені в підпункті “а” пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей” (зі змінами);
крім вищезазначених, періоди дійсної військової служби у Збройних Силах СРСР, які підлягають зарахуванню до вислуги років на пенсію на пільгових умовах, наведені в додатку 2 до цього Положення.
За положеннями абзацу а) пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, зокрема, час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Апелянт, заперечуючи право позивача на зарахування цього періоду до пільгового стажу, вказує на не надання позивачем довідки, що підтверджує безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для цілей зарахування до пільгового стажу періоду проходження військової служби в особливий період.
Судом встановлено, що з 27.02.2022 р. ОСОБА_1 мобілізовано до Збройних сил України, де позивач проходить військову службу на цей час, що підтверджено військовим квитком позивача серії НОМЕР_4 від 19.11.1998 р., наказом ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» «Про процедуру увільнення працівників від роботи для виконання держ.обов`язків» за №42/13к від 03.03.2022 р., посвідченням серії НОМЕР_5 від 07.04.2025 р., згідно з яким позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Відповідно до пункту 6 Порядку №637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, розвідувальних органів, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ. Військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до стажу роботи на підставі довідок територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які видаються в порядку, що визначається Міноборони (додаток № 2).
Отже, військовий квиток є належним доказом проходження військової служби позивачем в особливий період, тому незарахування цього періоду до пільгового стажу з підстав не надання позивачем довідки, що підтверджує безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, є безпідставним.
Зважаючи на наведене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV, а також про необхідність зарахування спірних періодів до страхового та пільгового стажу позивача.
Апелянтом не приведено доводів стосовно висновків суду щодо необхідності зарахування до пільгового стажу періоду проходження строкової військової служби з 09.01.1999 р. по 11.04.2000 р., а також стосовно обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивача, тому судом не надається оцінка рішенню суду в цій частині.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року в справі № 160/28817/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року в справі № 160/28817/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 16 березня 2026 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 16 березня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко