П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/4810/26	

 	Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М. Дата і місце ухвалення: 10.03.2026 р., м. Одеса 	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого – Ступакової І.Г.
суддів – Бітова А.І.
– Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Південного відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову від 09.02.2026 року ВП №80188855.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що оскаржувана постанова є протиправною та такою, порушує його законні права та інтереси.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 10.03.2026 р. та задовольнити позовні вимоги.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції фактично залишив поза увагою ключові обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, а саме - відсутність у відповідача правових підстав для відкриття виконавчого провадження, оскільки постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 №805 від 16 грудня 2025 року не набрала законної сили та на момент відкриття виконавчого провадження оскаржувалася в судовому порядку.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 21 січня 2026 року було подано позов до суду про скасування зазначеної постанови, провадження у якому було відкрито ухвалою суду 23 січня 2026 року. Таким чином, станом на 09 лютого 2026 року, дату винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, постанова №805 не набрала законної сили, а отже не могла бути пред`явлена до примусового виконання.
Фактично у даній справі має місце ситуація, коли орган державної виконавчої служби, будучи належним чином повідомленим про відсутність законних підстав для виконання, свідомо продовжив вчинення виконавчих дій, що свідчить не лише про протиправність, але й про очевидну недобросовісність поведінки суб`єкта владних повноважень.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10.12.2025 р. тимчасово виконуючим обов`язки начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 був складений Протокол № 805 про адміністративне правопорушення. 
Згідно зі складеним Протоколом, ОСОБА_1 ймовірно було порушено ч.3 ст. 210 КУпАП, а саме: не проходження (відмова від проходження) військово-лікарської комісії особою, яка є обмежено придатною до військової служби у воєнний час, до 05.06.2025 року (п.2 розділу II ЗУ “Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист”).
16.12.2025 року постановою ТВО нач. ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_2 № 805 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. 
16.01.2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов лист №3/63 разом із постановою №805 по справі ро адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210 КУпАП від 16.12.2025 року.
09 лютого 2026 року начальником Південного відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Прасоловою Аліною Сергіївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 80188855 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34 000,00 гривень на підставі постанови № 805 виданої 16.12.2025 року ТВО нач. ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_2 . 
Не погоджуючись з постановою про відкриття виконавчого провадження позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції розглядаючи справу дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон №1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 2 Закону №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням, в тому числі засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями та забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
На підставі пункту 6 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Статтею 4 Закону №1404-VІІІ визначено вимоги до виконавчого документа.
Так, відповідно до частини першої цієї норми у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Частиною першою статті 5 Закону України №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
З урахуванням наведеного, постанова ТВО нач. ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_2 від 16.12.2025 р. № 805 про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, а саме передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, згідно із п.6 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII є виконавчим документом.
При цьому, колегія суддів зазначає, що вищевказана постанова відповідає вимогам Закону №1404-VІІІ.
Також, ця постанова містить наступні відомості, а саме про те, що на підставі ч. 2 ст. 308 КУПАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня отримання постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п?ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби штраф, визначений постановою по справі про адміністративне правопорушення, буде стягнуто у подвійному розмірі.
Постанова може бути оскаржена відповідно до ст. 287-289 КУпАП у вищому органі або до відповідного суду протягом 10 днів з дня її винесення.
Згідно ст. 291 КУпАП, постанова набирає законної сили, після закінчення строку оскарження цієї постанови.
Оцінюючи доводи позивача, що вказана вище постанова не набрала законної сили у зв`язку із її судовим оскарженням, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно відмітки в самій постанові встановлено, що на підставі статті 291 КУпАП вказана постанова набрала законної сили 27.12.2025 року, а тому доводи апеляційної скарги, що постанова не набрала законної сили, є необґрунтованими.
Згідно із частиною першою статті 10 Закону України №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 13 Закону №1404-VІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону №1404-VІІІ).
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
З аналізу наведених норм вбачається, що виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження у разі отримання ним виконавчого документа, що відповідає вимогам статті 4 Закону №1404-VIII.
Вказані вище норми Закону №1404-VIII не передбачають перевірки виконавцем оскарження чи не оскарження постанови про адміністративне правопорушення, оскільки така постанова в силу статті 291 КУпАП набрала законної сили 27.12.2025 р. та є виконавчим документом.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість. Відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконним накладенням адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту або виправних робіт, провадиться в порядку, встановленому законом.
Таким чином законодавець передбачив чітку процедуру повернення сплачених коштів у разі скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до статті 48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).
Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Аналізуючи наведені положення Закону України «Про виконавче провадження» колегія суддів дійшла висновку, що на стадії відкриття виконавчого провадження державний виконавець не може і не зобов`язаний з`ясовувати питання про те, чи виконано рішення суду. 
На цьому етапі він повинен пересвідчитися, зокрема, чи відповідає виконавчий документ вимогам Закону України «Про виконавче провадження», чи надано усі документи, відтак якщо немає підстав для повернення виконавчого документа або відмови у відкритті виконавчого документа, відкриває виконавче провадження, а перевірка виконання рішення суду здійснюється вже після відкриття виконавчого провадження.
Таким чином, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах державним виконавцем дотримано вимоги Закону №1404-VIII, тому спірні дії є правомірними, а постанова про відкриття виконавчого провадження не підлягає скасуванню. 
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлений 15 квітня 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова
Судді: А.І. Бітов
О.В. Лук`янчук