П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/6719/25	

Категорія: 112010201 Головуючий в 1 інстанції: Величко А.В.
Місце ухвалення: м. Миколаїв
Дата складання повного тексту:18.12.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого – Бітова А.І.
суддів – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року у справі №400/6719/25 позов ОСОБА_1 задоволено, було визнано протиправним дії ГУПФ України в Миколаївській області та зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії з 28 жовтня 2024 року, відповідно до довідки про грошове забезпечення станом на 05 березня 2019 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , виходячи з 83% сум грошового забезпечення зазначеного в довідці, з урахуванням індексації пенсії за 2022, 2023, 2024 та 2025 роки та здійснити нарахування і виплату з 28 жовтня 2024 року щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2 000 грн., відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713. Однак ГУПФ України в Миколаївській області перерахувало пенсію заявнику відповідно до вищезазначеного рішення суду тільки з 01 грудня 2025 за травень 2025 року.
05 вересня 2025 року на виконання резолютивної частини рішення від 31 липня 2025 року Миколаївський окружний адміністративний суд видав виконавчі листи у справі №400/6719/25.
10 жовтня 2025 року канцелярією суду було зареєстровано заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в якій позивач просив зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року у справі №400/6719/25.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року встановлено судовий контроль, поклавши на ГУПФ України в Миколаївській області зобов`язання подати протягом місяця з моменту набрання законної сили цієї ухвали по справі № 400/6719/24 – звіт про виконання судового рішення.
19 листопада 2025 року ГУПФ України в Миколаївській області подано звіт по справі №400/6719/25, та зазначили, що загальний розмір суми доплати різниці до пенсії на виконання рішення суду, склала 233 211,23 грн. Відповідач вказав що кошти на ім`я позивача не виділялись, випалати позивачу не було. Позивач не погоджується з вказаними доводами відповідача та подав заяву про зміну способу виконання судового рішення по справі №400/6719/25, в якій заявник просить суд змінити спосіб виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року шляхом стягнення з ГУПФ України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат за період з 28 жовтня 2024 року по 31 листопада 2025 у розмірі 233 211,23 грн.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року прийняти звіт ГУПФ України в Миколаївській області щодо виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року по справі № 400/6719/25.
Встановлено новий строк ГУПФ України в Миколаївській області для виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року по справі №400/6719/25 у тримісячний строк з моменту набрання законної сили цією ухвалою.
Звільнено начальника ГУПФ України в Миколаївській області від сплати штрафи за невиконання судового рішення у повному обсязі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що Постанова Кабінету Міністрів України №821 від 14 липня 2025 року "Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень" не позбавляє обов`язку виконання рішення суду, перерахунку та виплату перерахованої пенсії на підставі виконання рішення суду, а передбачає виплату пенсій за минулий час, а саме, нарахованих заборгованостей. Я ж в свою чергу прошу не про виплату заборгованостей за період з 28 жовтня 2024 року по 30 листопада 2025 року, а про щомісячну виплату пенсії у новому розмірі 24 128,68 гривень з 01 грудня 2025 року. Наразі рішення суду не виконано, в грудні 2025 року позивач не отримав пенсію в новому розмірі 24 128,68 грн. але отримав незрозумілі доплати до пенсії. В січні 2026 року знову не отримав пенсію в розмірі 24 128,68 гривень.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що у цьому випадку йде мова про заборгованість за сплати пенсії, суд використовує повноваження, передбачені ч.5 ст. 382-3 КАС України щодо звільнення відповідача від сплати штрафу. Відповідно до ч.11 ст. 382-3 КАС України, якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до ч.3 ст. 382-1 цього Кодексу.
За таких обставин, суд першої інстанції прийняв звіт відповідача, а також керуючись ч.11 ст. 382-3 КАС України, вважає за необхідним встановити новий строк для подання звіту щодо виконання судового рішення в частині виплати перерахованої суми доплати на виконання рішення суду по справі №400/6719/25. Розумним та достатнім строком для надання нового звіту у цьому випадку буде строк до 18 березня 2026 року.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77, 370, 382-1, 382-2, 382-3, КАС України.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
У ч.ч.1-5, 11 ст. 382-3 КАС України закріплено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами ч.5 ст. 382-1 цього Кодексу.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
Відповідно ч.3 ст. 382-3 КАС України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина – до Державного бюджету України.
Суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними (абз.2 ч.5 ст. 382-3 КАС України).
Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Як вбачається з висновку суду першої інстанції, відмовляючи у накладенні штрафу на керівника ГУПФ України в Одеській області, суд послався за змістом саме на норму ст. 382-3 КАС України.
Щодо наявності підстав для накладення на керівника ГУПФ України в Миколаївській області штрафу за тривале невиконання рішення суду по цій справі, колегія суддів зазначає наступне.
З аналізу ст.382-3 КАС вбачається, що у разі відмови у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення, додатково до встановлення нового строку для подання звіту, суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф.
Разом з тим, колегія суддів акцентує увагу на тому, що відповідно до абз.1 ч.5 ст. 382-3 КАС України суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Відповідно абз.2 ч.5 ст. 382-3 КАС України якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
З вищевикладеного вбачається, що КАС України передбачає, що у разі вжиття суб`єктом владних повноважень усіх можливих заходів для виконання рішення суду, яке стосується пенсійних виплат, штраф на керівника суб`єкта владних повноважень може не накладатися.
Як вбачається зі звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року зазначено, що бюджет Фонду затверджується Кабінетом Міністрів України. Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Отже, у ГУПФ України в Миколаївській області відсутня можливість самостійно формувати бюджет та виділяти кошти із державного бюджету. Тобто, виплати пенсій здійснюються відповідачем виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей для здійснення виплат, крім зазначених, ГУПФ України в Миколаївській області не має. Рішення суду від 31 липня 2025 року за позовом ОСОБА_1 набрало законної сили 31 серпня 2025 року, тобто після 19 листопада 2020 року. З наведеного вбачається, що на сьогодні черговість виплати коштів по вищезазначеному рішенню суду не настала. Кошти на виплату заборгованості по ОСОБА_1 не виділялись.
ГУПФ України в Миколаївській області на виконання рішення суду від 31 липня 2025 року здійснено перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 відповідно до покладених судом зобов`язань (докази містяться у матеріалах судової справи). Розмір пенсії позивача з 01 грудня 2025 року склав 24 128,68 грн. Загальна сума доплати пенсії, що виникла на виконання рішення суду від 31 липня 2025 року по справі №400/6719/25 за період з 28 жовтня 2024 року по 30 листопада 2025 року склала 233 211,23 грн.
Щодо посилань апеляційної скарги на те, що підставою для звернення із заявою про зміну способу виконання є протиправне не виплата щомісячної пенсії у новому розмірі 24 128,68 гривень з 01 грудня 2025 року, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 від 01 грудня 2025 року підсумок пенсії з надбавками – 24 128,68 грн.
Разом з тим, деталізація розрахунку пониження суми 24 647,35 згідно Постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2025 року "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" (далі – Постанова №1) – 23 610 грн.
Колегія суддів акцентує увагу на тому, що застосування понижуючих коефіцієнтів відповідно до Постанови №1 не було предметом розгляду у справі №400/6719/25.
З огляду на перелічені вище обставини та виходячи з того, що ГУПФ України в Миколаївській області здійснюються заходи щодо виділення коштів з Державного бюджету, необхідно дійти висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для звільнення керівника ГУПФ України в Миколаївській області від сплати штрафу, передбаченого ч.3 ст. 382-3 КАС України.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків суду першої інстанції не спростовують, тоді як факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини спірного питання та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судові витрати під час вирішення спірного питання відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.2 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 23 березня 2026 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.