ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/1052/25 Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ОРЛЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Слобідської сільської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Червонослобідської сільської ради про визнання протиправною відмови, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Червонослобідської сільської ради про:
- визнання неправомірною відмови у наданні їй дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки в оренду строком на 49 років орієнтовною площею 0,17 га за рахунок земель Червонослобідської ОТГ для сінокосіння, заготівлі сіна курям і малій рогатій худобі;
- скасування рішення №46-74/VIII «Про повторний розгляд клопотання ОСОБА_1 від 11.04.2023 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 років»; 
- зобов`язання відповідача надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 років орієнтовною площею 0,17 га за рахунок земель Червонослобідської ОТГ для сінокосіння, заготівлі сіна курям і малій рогатій худобі.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року адміністративний позов задоволено частково, а саме визнано неправомірною відмову Червонослобідської сільської ради у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки в оренду строком на 49 років орієнтовною площею 0,17 га за рахунок земель Червонослобідської ОТГ для сінокосіння, заготівлі сіна курям і малій рогатій худобі; визнано протиправним і скасовано рішення Червонослобідської сільської ради №46-74/VIII від 12.09.2024 року «Про повторний розгляд клопотання ОСОБА_1 від 11.04.2023 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 років»; зобов`язано Червонослобідську сільську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 29.07.2024 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років орієнтовною площею 0,17 га за рахунок земель Червонослобідської ОТГ для сінокосіння, заготівлі сіна курям і малій рогатій худобі з дотриманням порядку, меж і способу дій, визначених законом, та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду у цьому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі Слобідська сільська рада (раніше Червонослобідська сільська рада), посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 починаючи з 2022 року неодноразово зверталася до Червонослобідської сільської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 років, орієнтовною площею 0,17 га за рахунок земель Червонослобідської ОТГ з цільовим призначенням для сінокосіння, заготівлі сіна курям і малій рогатій худобі.
21.06.2024 року рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 580/3745/24, яке набрало законної сили 23.07.2024 року було частково задоволено позов ОСОБА_1 , визнано протиправною відмову Червонослобідської сільської ради у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки в оренду строком на 49 років орієнтовною площею 0,17 га за рахунок земель Червонослобідської ОТГ для сінокосіння, заготівлі сіна курям і малій рогатій худобі; визнано протиправним і скасовано рішення Червонослобідської сільської ради від 29.02.2024 №40-01/VIII «Про повторний розгляд клопотання ОСОБА_1 від 11.04.2023 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 років»; зобов`язано Червонослобідську сільську раду повторно розглянути з дотриманням порядку, меж і способу дій, визначених законом, клопотання ОСОБА_1 від 11.04.2023 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років орієнтовною площею 0,17 га за рахунок земель Червонослобідської ОТГ для сінокосіння, заготівлі сіна курям і малій рогатій худобі та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.
12.09.2024 року Червонослобідською сільською радою прийнято рішення № 46-74/VIII «Про повторний розгляд клопотання ОСОБА_1 від 11.04.2023 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 роки.
Вказаним рішенням позивачці було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років орієнтовною площею 0,17 га за рахунок земель Червонослобідської ОТГ для сінокосіння, заготівлі сіна курям і малій рогатій худобі у зв`язку з невідповідністю ч.2 ст.124 та ч.1 ст.134 Земельного кодексу України.
Вважаючи чергову відмову протиправною, позивачка звернулась з відповідним позовом до суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (ч. 2 ст. 4 ЗК України).
Відповідно до ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.
Згідно з ч. 1 ст. 58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г) береговими смугами водних шляхів; ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів.
Водночас, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0002530492024 від 14.10.2024 року підтверджується, що спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду 10.13 земельні ділянки запасу (земельні ділянки, не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам).
Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗК України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Аналогічні норми в ст.ст.85, 89 Водного кодексу України.
Водночас згідно з ч. 4 ст. 60 ЗК України у межах прибережних захисних смуг забезпечується безперешкодний та безоплатний доступ громадян до узбережжя морів, морських заток, лиманів та островів у внутрішніх морських водах у межах пляжної зони, до берегів річок, водойм та островів для загального водокористування, крім земель охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон та зон особливого режиму використання земель, а також земельних ділянок, на яких розташовані: гідротехнічні, гідрометричні та лінійні споруди; об`єкти підвищеної небезпеки; пансіонати, об`єкти реабілітації, спорту, санаторії та інші лікувально-оздоровчі заклади, дитячі оздоровчі табори, що мають відповідні передбачені законом документи на споруди та провадження відповідної діяльності; об`єкти природно-заповідного фонду, об`єкти культурної спадщини.
Обмеження доступу громадян у будь-який спосіб (у тому числі шляхом влаштування огорож або інших конструкцій) до узбережжя водних об`єктів на земельних ділянках прибережних захисних смуг, що перебувають у користуванні громадян або юридичних осіб, а також справляння за нього плати є підставою для припинення права користування земельними ділянками прибережних захисних смуг за рішенням суду.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 93 ЗК України не підлягають передачі в оренду земельні ділянки, штучно створені у межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, розташованих у прибережній захисній смузі водних об`єктів, крім випадків, передбачених законом.
Згідно зі ст. 34 ЗК України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.
Частинами 1-3 ст.116 ЗК України встановлено, що громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Порядок передачі земельних ділянок в оренду урегульований нормами ст.124 ЗК України.
Зокрема, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Так, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Тобто, за загальним правилом, передача земельних ділянок має відбуватися через торги. Виключення з цього правила вказані в ч.ч.2-3 ст.134 ЗК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 134 ЗК України не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності, зокрема, у разі: передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.
Судом встановлено, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 року у справі № 580/3745/24, на виконання якого було прийняте оскаржуване рішення, було частково задоволено позов ОСОБА_1 , визнано протиправною відмову Червонослобідської сільської ради у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки в оренду строком на 49 років орієнтовною площею 0,17 га за рахунок земель Червонослобідської ОТГ для сінокосіння, заготівлі сіна курям і малій рогатій худобі; визнано протиправним і скасовано рішення Червонослобідської сільської ради від 29.02.2024 №40-01/VIII Про повторний розгляд клопотання ОСОБА_1 від 11.04.2023 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 років; зобов`язано Червонослобідську сільську раду повторно розглянути з дотриманням порядку, меж і способу дій, визначених законом, клопотання ОСОБА_1 від 11.04.2023 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років орієнтовною площею 0,17 га за рахунок земель Червонослобідської ОТГ для сінокосіння, заготівлі сіна курям і малій рогатій худобі та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.
Натомість, 12.09.2024 року Червонослобідською сільською радою прийнято рішення № 46-74/VIII «Про повторний розгляд клопотання ОСОБА_1 від 11.04.2023 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 роки, яким позивачці було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустроющодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років орієнтовною площею 0,17 га за рахунок земель Червонослобідської ОТГ для сінокосіння, заготівлі сіна курям і малій рогатій худобі у зв`язку з невідповідністю ч.2 ст.124 та ч.1 ст.134 ЗК України.
Згідно з ч. 3 ст. 134 ЗК України земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34 (оренда для сінокосіння і випасання худоби), 36 (оренда для городництва) та 121 (безоплатна передача земельних ділянок громадянам у власність) цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу. Земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок особам, статус учасника бойових дій яким надано відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Отже, позивачка має законні сподівання на отримання в користування вказаної земельної ділянки для сінокосіння і випасання худоби, для городництва. Саме таке призначення її використання відповідає вказаному вище винятку для передачі земель водного фонду без проведення земельних торгів.
Зважаючи на вищевикладені норми, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно посилається у спірному рішенні на ч. 2 ст. 124 та ч. 1 ст. 134 ЗК України, натомість протиправно оминає частини 3-4 ст. 134 Земельного кодексу України.
Крім того, абзацом 2 ч. 1 ст. 123 ЗК України передбачено, що рішення про надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). 
Відповідно до ч. 15 ст. 123 ЗК України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Тобто, передачі в оренду земельної ділянки має передувати розроблення проекту землеустрою.
Відповідно до норм ч. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно з ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, і якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
В даному випадку, спірне рішення відповідача від 12.09.2024 року № 46-74/VIII про відмову у наданні позивачці дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років орієнтовною площею 0,17 га за рахунок земель Червонослобідської ОТГ для сінокосіння, заготівлі сіна курям і малій рогатій худобі не містить жодного посилання щодо невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, що є виключними підставами для прийняття рішення про відмову у наданні такого дозволу.
Посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву, що земельна ділянка орієнтовною площею 0,17 га щодо якої ОСОБА_1 звертається з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років для сінокосіння, заготівлі сіна курям і малій рогатій худобі знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 7124989000:02:002:0458, яка надана у постійне користування комунальному підприємству «виробниче підприємство» Агроекологія», як на відмову в задоволенні позовних вимог, оцінюється критично та не береться судом до уваги, адже вказана обставина не була підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Беручи до уваги вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем порушено право позивачки на набуття в користування земельної ділянки, а відмова у наданні їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою ухвалена є протиправною, у зв`язку із чим оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню. 
Водночас, підстави для зобов`язання відповідача надати такий дозвіл відсутні, оскільки встановлені обставини спору свідчать про неповноту розгляду матеріалів позивачки для отримання відповідного дозволу, тобто вказані вимоги є передчасним. 
За наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що належним захистом порушеного права в даному випадку є зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивачки від 29.07.2024 року щодо надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років орієнтовною площею 0,17 га за рахунок земель Червонослобідської ОТГ для сінокосіння, заготівлі сіна курям і малій рогатій худобі та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Слобідської сільської ради залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя О.В.Епель

суддя В.В.Файдюк