Справа № 203/7604/24
Провадження № 2/0203/113/2026

ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 березня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді   Колесніченко О.В.,
при секретарі    Шовкоплясі М.О.,
представника позивача  Таран В.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу у паперовій формі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Хлібозавод № 10», третя особа – ОСОБА_2 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина.
Зміст позовних вимог.
У грудні 2024 року позивач за представництва адвоката Догонової Т.В. в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» пред`явив через суд цей позов до ТОВ «Торговий дім «Хлібзавод № 10» на предмет стягнення матеріальних збитків, завданих механічними пошкодженнями належного йому на праві власності автомобіля «KIA Sportege», р.н. НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11 вересня 2024 року з вини водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем «ГАЗ 330202», р.н. НОМЕР_2 , під час виконання ним трудових обов`язків в ТОВ «Торговий дім «Хлібзавод № 10», через порушення ним Правил дорожнього руху, що встановлено постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2024 року у справі № 203/5060/24 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням на останнього штрафу в розмірі 850,00 грн. Згідно висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи, складеного судовим експертом Пилипенко О.С. 06 жовтня 2024 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «KIA Sportege» 1.6і, р.н. НОМЕР_1 , в результаті пошкодження у ДТП складає 377391,16 грн. 13 листопада 2024 року страховою компанією ТДВ «Експрес Страхування» за договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивачу відшкодовано 160 000,00 грн., проте цієї суми недостатньо для відновлення транспортного засобу, у зв`язку з чим позивач на підставі ч.1 ст. 1172, ст. 1187 ЦК України просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди, встановленої у висновку експерта та страховою виплатою загальним розміром 217 391,16 грн. (377 391,16 грн. – 160 000,00 грн.), а також судові витрати, серед яких судовий збір на суму 1899,13 грн., витрати на проведення судової експертизи в розмірі - 6 000 грн., витрати на проведення збірки-діагностики автомобіля в розмірі – 850 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі – 30 000 грн. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану позовну заяву розподілено 19 грудня 2024 року та передано судді Колесніченко О.В. 20 грудня 2024 року.
Стислий виклад позицій учасників справи у заявах по суті справи.
08 січня 2025 року та після переходу до загального позовного провадження - 11 лютого 2025 року керівником відповідача в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» поданий відзив на позовну заяву, в якому Товариство позов не визнало повністю, навівши на спростування доводів позовної заяви аргументи того, що висновок експерта від 06 жовтня 2024 року складений з порушенням вимог законодавства, оскільки ні відповідач, ні винуватець ДТП не запрошувались для проведення огляду транспортного засобу в порушення п.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, у вступній частині висновку експерта зазначено лише про попередження його про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, тоді як за ст. 385 КК України експерт не попереджався, через що такий висновок не є належним та допустимим доказом у справі. Крім того, позивачем не надано жодних доказів перебування водія, з вини якого сталася ДТП, у трудових відносинах з відповідачем, через що не доведені підстави вимог саме до відповідача та його вина у заподіянні матеріальної шкоди. Також не доведеним належними та допустимим доказами є і розмір моральної шкоди, та витрат на правничу допомогу, який є неспівмірним до заявлених вимог і є завищеним, у зв`язку з чим Товариство наполягало на відмові у позові повністю.
20 січня 2025 року та після переходу до загального позовного провадження – 24 лютого 2025 року позивач за представництва адвоката Догонової Т.В. в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» подав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій на спростування аргументів відповідача наведені доводи про дотримання вимог п.5.2 Методики товарознавчої експертизи, оскільки вказані норми передбачають запрошення заінтересованих осіб тільки у разі потреби, проте експертиза за заявою позивача проводилася в один день з експертизою страхової компанії, куди відповідач запрошувався і був обізнаний про день та час проведення такої, через що повторне запрошення не направлялося. На титульній сторінці вказаного висновку експерта міститься посилання про підготовку його для подачі в суд та/або страхову компанію, лише підпис про ознайомлення зі ст. 384 КК України та не має згадки про ст. 385 КК України, оскільки вказаною нормою передбачено, що із ряду перелічуваних статей можливий лише один (єдиний) варіант і що даний вибір є обмеженим. Крім того, саме роботодавець за вимогами ч.1 ст. 1172 ЦК України несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівником, тому представник позивача наполягала на задоволенні позову в повному обсязі.
06 березня 2025 року відповідач за представництва адвоката Колесова В.О. в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» подав заперечення на відповідь на відзив, в якому навів доводи про неналежність висновку експерта, як такого, що складений з порушенням вимог ч.6 ст. 106 ЦПК України та абз. 12 ч.2 п.4.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, а також відсутність доказів заподіяння відповідачем позивачу моральної шкоди та необґрунтованість витрат на правничу допомогу і ненадання доказів понесення таких витрат, тому просив в позові відмовити.
Інші заяви по суті справи сторонами та третьою особою не подавалися.
Позиції учасників справи в судовому засіданні.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю, наполягаючи на його задоволенні з наведених у позовній заяві підстав.
Відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направив, про причини неявки суду не повідомив та про відкладення розгляду справи не клопотав, що за вимогами ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.
Третя особа, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, причин неявки суду не повідомив, про відкладення розгляду не клопотав, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності за ст. 223 ЦПК України.
Заяви, клопотання з процесуальних питань.
06 січня 2025 року відповідач через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подав клопотання про передачу справи за територіальною підсудністю, яку в подальшому просив залишити без розгляду 05 травня 2025 року.
08 січня 2025 року відповідач через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» клопотав про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, що вирішене ухвалою 22 січня 2025 року.
22 січня 2025 року представник позивача в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» клопотала про витребування доказів стосовно перебування ОСОБА_3 у трудових відносинах з відповідачем.
03 березня 2025 року представником відповідача заявлено клопотання про залучення третьої особи без самостійних вимог.
24 березня 2025 року представником відповідача заявлене клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.
Інших заяв, клопотань з процесуальних питань, пов`язаних з вирішенням спору не надходило.
Процесуальні дії у справі. 
З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 23 грудня 2024 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка.
Ухвалою суду від 22 січня 2025 року за клопотанням представника відповідача постановлено вказану цивільну справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 22 січня 2025 року за клопотанням представника позивача витребувано у відповідача докази перебування з ним у трудових відносинах ОСОБА_2 . 
Ухвалою 04 березня 2025 року за клопотанням представника відповідача до участі у справі залучено третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача – ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 05 травня 2025 року за клопотанням представника ТОВ «Торговий дім «Хлібзавод № 10» призначена автотоварознавча експертиза, проведення якої доручено Дніпропетровському НДІСЕ, провадження на час проведення експертизи зупинене.
14 липня 2025 року ухвалою суду поновлене провадження для вирішення клопотання експерта.
Ухвалою суду від 04 серпня 2025 року клопотання експерта Дніпропетровського НДІСЕ задоволено; надано експерту додаткові матеріали – висновок експерта від 06 жовтня 2024 року у кольоровій копії; визначено провести автотоварознавчу експертизу за наявними матеріалами цивільної справи без огляду автомобіля; провадження зупинене на час проведення судової експертизи.
Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року провадження у справі поновлено у зв`язку з поверненням справи з експертної установи без проведення судової експертизи через неоплату відповідачем вартості судової експертизи.
20 січня 2026 року підготовче провадження закрите та справа призначена до розгляду по суті. 
2.Мотивувальна частина.
Суд, дослідивши зібрані докази, заслухавши усні пояснення представника позивача, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із частковим задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази.
Судом встановлено, що 11 вересня 2024 року о 10-00 год. у м. Дніпрі по пр. О. Поля, 17 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ГАЗ 330202», р.н. НОМЕР_3 , при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого здійснив зіткнення із автомобілем «KIA Sportege», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який стояв попереду, чим порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Дані обставини встановлені постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська № 203/5060/24 (провадження № 3/0203/2142/2024) від 02 жовтня 2024 року, що набрала законної сили 15 жовтня 2024 року, якою справи № 203/5060/24 (провадження № 3/0203/2142/2024) відносно ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та справу № 203/5065/24 (провадження № 3/0203/2145/2024) відносно ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП об`єднано в одне провадження та присвоєний № 203/5060/24, провадження № 3/0203/2142/2024; ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 850,00 грн. (а.с.17).
Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вказана постанова суду від 02 жовтня 2024 року має преюдиційне значення при розгляді цієї цивільної справи.
Автомобіль «KIA Sportege», р.н. НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 02 вересня 2021 року ТСЦ 1249 (а.с.18).
Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 21939061 ТОВ «Торговий дім «Хлібзавод № 10» застрахувало в ТДВ «Експрес Страхування» свою цивільно-правову відповідальність за належний Товариству забезпечений транспортний засіб марки «ГАЗ 330202» н.з. НОМЕР_5 (а.с.19). Обставини належності вказаного транспортного засобу відповідач не оспорював.
Відповідно до наказу ТОВ «Торговий дім «Хлібзавод № 10» № 00124-к/тр від 16 квітня 2024 року про прийняття на роботу ОСОБА_2 прийнятий на роботу з 17 квітня 2024 року в ТОВ «Торговий дім «Хлібзавод №10» на посаду водія автотранспортних засобів у транспортну дільницю Товариства (а.с. 141).
01 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «Експрес Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.41), яке виплачене страховиком в розмірі ліміту у 160 000,00 грн. 13 листопада 2024 року, що підтверджується випискою з рахунку ОСОБА_1 (а.с.42).
Згідно висновку експерта Пилипека О.С. по судовій автотоварознавчій експертизі щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ № 126С24 від 06 жовтня 2024 року, складеного за заявою ОСОБА_1 від 20 вересня 2024 року та підготовленого для подачі в суд та/або страхову компанію, матеріальний збиток, заподіяний власник автомобіля Kia Sportage 1.6i, р.н. НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 377 391,16 грн. За даними цього висновку вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ, що підлягають заміні – 348 722,18 грн., величина втрати товарної вартості КТЗ – 28 668,98 грн. (а.с.21- 40)
Судом також встановлено, що в ході судового розгляду позивачем продовжений ремонт автомобіля, проте не завершений, та виплат будь-якого відшкодування, окрім страхового відшкодування на суму 160 000,00 грн. позивач, як власник пошкодженого автомобіля не отримував.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи.
Частиною 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 6 постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.
На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК).
Відповідно до ч.1 ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.
Як встановлено судом, відповідно до наказу ТОВ «Торговий дім «Хлібзавод № 10» № 00124-к/тр від 16 квітня 2024 року про прийняття на роботу ОСОБА_2 прийнятий на роботу з 17 квітня 2024 року в ТОВ «Торговий дім «Хлібзавод №10» на посаду водія автотранспортних засобів у транспортну дільницю Товариства (а.с. 141).
Таким чином, ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди 11 вересня 2024 року керував автомобілем «ГАЗ 330202», н.з. НОМЕР_3 , у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків водія в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Хлібзавод № 10».
Відповідно, саме на ТОВ «Торговий дім «Хлібзавод № 10» покладений обов`язок відшкодувати шкоду, завдану в результаті ДТП працівником цього підприємства під час виконання трудових обов`язків.
Доводи представника відповідача про те, що позивачем не підтверджено трудових правовідносин на час ДТП з водієм «ГАЗ 330202» н.з. НОМЕР_3 , спростовуються наданим відповідачем на виконання ухвали суду наказом про прийняття на роботу ОСОБА_2 та відсутністю наказу про звільнення на час ДТП. 
Так само не надано відповідачем жодних належних та допустимих доказів неправомірного заволодіння вказаним транспортним засобом водієм ОСОБА_2 на час ДТП.
Доводи представника відповідача про те, що правовідносини між позивачем та відповідачем не є деліктними, суд відхиляє, оскільки шкода завдана власнику майна працівником ТОВ «Торговий дім «Хлібзавод № 10» під час виконання трудових обов`язків, а тому між позивачем як власником майна та відповідачем виникли правовідносини з відшкодування шкоди, тобто деліктні, що врегульовані ст.ст. 1166, 1172, 1192 ЦК України.
Згідно висновку експерта Пилипека О.С. по судовій автотоварознавчій експертизі щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ № 126С24 від 06 жовтня 2024 року, складеного за заявою ОСОБА_1 від 20 вересня 2024 року та підготовленого для подачі в суд та/або страхову компанію, матеріальний збиток, заподіяний власник автомобіля «Kia Sportage 1.6i», р.н. НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 377 391,16 грн. За даними цього висновку вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ, що підлягають заміні – 348 722,18 грн., величина втрати товарної вартості КТЗ – 28 668,98 грн. (а.с.21- 40)
Протокол огляду транспортного засобу № 126С24 (Kia Sportage 1.6i, р.н. НОМЕР_1 ) складений безпосередньо судовим експертом Пилипенко О.С. 20 вересня 2024 року та відповідає даним акту (протоколу) огляду цього транспортного засобу ОСОБА_4 , складеного уповноваженою особою для страхової компанії щодо виявлених пошкоджень та інших даних транспортного засобу (а.с.20, 21).
Ухвалою суду від 05 травня 2025 року за клопотанням ТОВ «Торговий дім «Хлібзавод №10» судом призначалася автотоварознавча експертиза, проведення якої доручалося експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз на вирішення якої поставлені наступні питання: 1. Яка ринкова вартість транспортного засобу KIA SPORTAGE 1.6i, з номерним знаком НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 на 11 вересня 2024 року, до дорожньо-транспортної пригоди цього дня ? 2. Яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу KIA SPORTAGE 1.6i, з номерним знаком НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, а саме на 11.09.2024, з урахуванням втрати товарної вартості ? 3. Який розмір коефіцієнту фізичного зносу складників транспортного засобу KIA SPORTAGE 1.6i, з номерним знаком НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 та його грошовий вираз на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, а саме на 11.09.2024 ? 4. Яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу KIA SPORTAGE 1.6i, з номерним знаком НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, а саме на 11.09.2024 ? 5. Який розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу KIA SPORTAGE 1.6i, з номерним знаком НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди, а саме на 11.09.2024 з урахуванням втрати товарного вартості ? 6. Яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу KIA SPORTAGE 1.6i, з номерним знаком НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, а саме на 11.09.2024, без врахування ПДВ ? Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
Ухвалою суду від 04 серпня 2025 року клопотання експерта задоволено частково, надано експерту додаткові матеріали, визначено, що автотоварознавчу експертизу провести за наявними матеріали цивільної справи; провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
Разом з тим, судова експертиза проведена не була, а матеріали цивільної справи 14 листопада 2025 року повернуті суду з повідомленням від 11 листопада 2025 року за вих. № 10361/6710/13-25/03-14 про те, що 02 липня 2025 року на адресу відповідача ТОВ «Торговий дім «Хлібзавод № 10» направлено акт попереднього розрахунку вартості виконання висновку № 1655-25 та оригінал рахунку на оплату № 433 від 26 червня 2025 року, проте станом на 04 вересня 2025 року вартість судової експертизи не сплачена, кошти на рахунок ДніпроНДІСЕ не надходили (а.с. 71). Крім того, експертна установа інформувала про неоплату експертизи листом від 05 вересня 2025 року за вих. № 8013/03-14 (а.с.67, 68).
Так, частиною ч.1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Як видно з матеріалів справи, після повернення справи з експертної установи 14 листопада 2025 року, поновлення провадження у справі та призначення підготовчого засідання, керівник ТОВ «Торговий дім «Хлібзавод № 10» 09 грудня 2025 року клопотав про відкладення розгляду справи, а в подальшому 20 січня 2026 року, 04 лютого 2026 року, 23 лютого 2026 року про відкладення судового засідання, що свідчить про достовірну обізнаність відповідача про підстави непроведення судової експертизи через неоплату її відповідачем та продовження розгляду справи судом, проте жодного разу суду не повідомлено ні про причини ігнорування вимоги експерта про оплату, ні заявлялося і про проведення судової експертизи, а тому суд приходить до висновку про ухилення відповідача від участі в судовій експертизи, призначеній судом саме за клопотанням сторони відповідача, оскільки судова експертиза без попередньої оплати її стороною, на яку така оплата покладена судом, проведена бути не може.
Так, відповідач заявляв клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи для спростування висновку експерта ОСОБА_5 від 06 жовтня 2024 року, який не попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 385 КК України, протокол огляду транспортного засобу цим експертом є нечитабельним, а акт (протокол) огляду уповноваженою особою страховика не в повному обсязі, без додатків, у зв`язку з чим відповідач ставив під сумнів розмір шкоди, завданої власнику пошкодженого транспортного засобу, визначений експертом ОСОБА_5 у висновку від 06 жовтня 2024 року. При цьому, клопотання не містило конкретних даних невідповідності пошкоджень дійсним, чи розбіжностей з виявленими при огляді автомобіля позивача уповноваженим оцінщиком чи експертом страховика, які покладені були б в основу висновку від 06 жовтня 2024 року, чи інші вади розрахунку чи застосованої методики. 
Разом з тим, за наведеної процесуальної поведінки відповідача з ухилення від проведення призначеної судом експертизи, суд приходить до висновку про наявність підстав визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, тобто визначений за висновком експерта по судовій автотоварознавчій експертизі № 126С24, складеного судовим експертом Пилипенком О.С. 06 жовтня 2024 року, матеріальний збиток, заподіяний власнику «KIA Sportege», р.н. НОМЕР_1 , в результаті пошкодження при ДТП в розмірі 377 391,16 грн. 
Фактично, визначення матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складових, проведено з дотриманням порядку, передбаченого Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 та у відповідності до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Суд приймає до уваги, що розмір збитків має бути встановлений з розумним ступенем достовірності та визначає розмір таких збитків з урахуванням усіх обставин справи, виходячи з принципів справедливості і співмірності відповідальності допущеним порушенням зобов`язань та, враховуючи визначений ст. 5 ЦПК України принцип ефективності способу захисту та з урахуванням ч.1 ст. 1192 ЦК України вважає, що заявлений позивачем розмір матеріального збитку на рівні вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та величини втрати товарної вартості в сумі 377 391,16 грн. є доведеним, оскільки вартість тих пошкоджень, які зафіксовані у протоколі огляду та ремонтна калькуляція яких складена згідно наведеного висновку, жодними належними та допустимим доказами не спростована відповідачем, а зафіксовані у протоколі огляду судовим експертом Пилипенком О.С. та акті (протоколі) огляду транспортного засобу на замовлення страховика є тотожними, натомість відповідачем не надано жодного доказу на спростування обставин невідповідності розміру заявленої до відшкодування шкоди розміру фактично завданої шкоди, визначеної у цьому висновку.
Крім того, слід відзначити, що виходячи з норм ст. ст. 16, 22 ЦК України розмір збитку це вартість ремонту з урахуванням та застосуванням фактичного зносу автомобіля, а відновлювальний ремонт – без нього, тобто без урахування зменшення вартості деталей у зв`язку з їх експлуатацією, а тому особа, яка завдала шкоду повинна відшкодовувати вартість нової деталі, а не зношеної, тоді як страховик має відшкодувати лише збитки, про що Верховний Суд у справах, що стосуються страхового відшкодування неодноразово зазначав у своїх постановах № 522/15636/16-ц від 11.12.2019 року; № 227/2996/16-ц від 11.12.2019 року; та інших.
Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх на належність, допустимість достатність кожний окремо та в їх сукупності і логічному взаємозв`язку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завдану пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 217 391,16 грн. (377 391,16 грн. – 160 000,00 грн. = 217 391,16 грн.).
Крім того, відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 9 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як встановлено судом, саме з вини працівника відповідача власність позивача – автомобіль «Kia Sportage 1.6i», р.н. НОМЕР_1 , зазнав пошкоджень, що призвело до неможливості користуватися своїм транспортним засобом, 2021 року випуску, пробіг якого склав лише 65 144 км., в умовах та постійних ракетно-дронових атак міста Дніпра збройними силами держави-агресора рф, і зумовило істотну зміну узвичаєного життєвого і робочого графіку з необхідністю докладати додаткових зусиль для організації свого життя, необхідності ремонту автомобіля з віднайденням для цього додаткових коштів у значній для позивача сумі, тому суд приходить до висновку про доведеність заподіяння моральної шкоди позивачу і наявність підстав для відшкодування такої шкоди відповідачем, достатнім розміром якої з урахуванням принципу розумності та співмірності на переконання суду буде 5000 грн. 
Висновки суду за результатами розгляду позовних вимог.
З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, оцінивши згідно ст. 89 ЦПК України кожний доказ окремо та у сукупності і логічному взаємозв`язку на належність, допустимість і достатність згідно ст.ст. 77, 78, 80 ЦПК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП в розмірі 217 391,16 грн. та моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. 
Розподіл судовий витрат.
Відповідно ч. 1, п.п.1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Судовий збір згідно ст. 141 ЦПК України з урахуванням результату розгляду справи належить покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, тобто в розмірі 1 779,13 грн. грн. (((217391,16 грн. + 5000,00 грн.) х 1899,13 грн.)/237391,16 грн.= 1779,13 грн.)
Також, позивачем понесено витрати, пов`язані із залученням експерта для складення висновку експерта по судовій автотоварознавчій експертизі щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ № 126С24 від 06 жовтня 2024 року на суму 6000,00, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 126 від 06 жовтня 2024 року (а.с.46), та витрати на проведення збірки-діагностики автомобіля в розмірі 850 грн., що підтверджується актом виконаний робіт від 20 вересня 2024 року та платіжною інструкцією від 20 вересня 2024 року (а.с.48).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Як видно з матеріалів справи, представництво ОСОБА_1 у цій цивільній справі здійснювалось на підставі договору про надання правової допомоги № 1345 від 01 листопада 2024 року з адвокатським бюро Станіслава Казанцева «Джастіс» (а.с.45) адвокатами Догоновою Т.В. на підставі ордеру АЕ № 1342167 (т.1 а.с.6) та ОСОБА_6 , на підставі ордеру АЕ № 1416709 від 19 серпня 2025 року (т.2 а.с.62). Вказаним договором обумовлені повноваження адвоката у п.2.1, серед яких здійснення запитів, збирання доказів, представництво в судовому засіданні, складення процесуальних документів. Як видно з матеріалів справи, саме адвокатом Догоновою Т.В. здійснювались адвокатські запити з метою збирання доказів, підготовлена та подана позовна заява, відповідь на відзив, інші заяви з процесуальних питань, а також обидва адвокати приймали участь в судових засіданнях, кількість яких з урахуванням процесуальної поведінки відповідача щодо неодноразового відкладення розгляду через неявку його представника, істотно збільшилась, а тривалість судового провадження збільшилась через призначення судової експертизи за клопотанням представника відповідача витрати по якій відповідачем оплачено не було, у зв`язку з чим, враховуючи підтвердження понесеної суми витрат на правову допомогу прибутковим касовим ордером від 06 січня 2025 року на суму 30 000,00 грн., суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру витрат на правову допомогу, а заявлені до стягнння і фактично понесені витрати на правову допомогу співмірними складності справи, процесуальної поведінки відповідача, а також пропорційним до предмету спору, у зв`язку з чим суд не знаходить підстав для задоволення клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 142, 209, 265, 268 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Хлібозавод № 10», третя особа – ОСОБА_2 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задовольнити частково. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Хлібозавод № 10» (ЄДРПОУ 43846865, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Варварівська, буд. ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 217 391,16 грн. , а також в рахунок відшкодування моральної шкоди – 5000,00 грн., а всього - 222 391,16 грн. (двісті двадцять дві тисячі триста дев`яносто одна гривня 16 коп.).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Хлібозавод № 10» (ЄДРПОУ 43846865, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Варварівська, буд. ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1 779,13 грн. (одна тисяча сімсот сімдесят дев`ять гривень 13 коп.), витрати на проведення судової експертизи в розмірі - 6 000 грн. (шість тисяч гривень), витрат на проведення збірки-діагностики автомобіля в розмірі – 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень), витрат на правничу допомогу в розмірі – 30 000 грн. (тридцять тисяч гривень), а всього судові витрати в розмірі 38 749,13 грн. (тридцять вісім тисяч сімсот сорок дев`ять гривень 13 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги у паперовій формі безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено та підписано 28 березня 2026 року.

Суддя           О.В. Колесніченко