ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/163/26 Справа № 175/9482/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 квітня 2026 року Кривий Ріг 
07.04.2026р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг при секретарі судового засідання Шевченко В.В. апеляційну скаргу захисника Харчука О.П., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.09.2025р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , військовослужбовця 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
за участю захисника (в режимі ВКЗ)    ОСОБА_2  

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Харчуком О.П., який в апеляційній скарзі та доповненнях до неї:
- зазначає, що сторона захисту не була ознайомлена з матеріалами справи, матеріали відеозапису не були надані, у зв`язку з чим сторона захисту не могла належним чином скористатися своїм правом на доступ до матеріалів справи;
- вказує, що судовий розгляд проведено за відсутності захисника, хоча стороні захисту було задоволено клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, а клопотання про відкладення від 23.09.2026р. судового розгляду не було задоволено, що є порушенням вимог ст. 268 КУпАП;
- вказує, що ОСОБА_1 не відмовлявся на проходження огляду на стан сп`яніння, на вимогу працівника поліції відповів згодою, проте працівник поліції не провів відповідний огляд, а кілька разів перепитав згоду ОСОБА_1 непроходження огляду на стан сп`яніння, доки він не був вимушений відмовитись від такого огляду;
- вважає, що в діях працівників поліції була провокація відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджено відеозаписом, де працівник поліції жестами вказує ОСОБА_1 відмовитись від огляду; 
- вказує, що відеозапис є неповним та не може бути визнаний належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 ;
- зазначає, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування, що є порушенням вимог ч.1 ст. 266 КУпАП;
- вважає, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння повинен був проводитись відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП, оскільки він є військовослужбовцем та виконував обов`язки військової служби з евакуації поранених, тобто діяв у умовах крайньої необхідності;
- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_1 повідомлений належним чином, до судового засідання не прибув, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, його інтереси в суд апеляційної інстанції представляє захисник Харчук О.П. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доводи захисника Харчука О.В., який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги захисника за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 12 квітня 2025 року о 07:46 год. біля будинку 2 по бульвару Краматорському у м.Краматорську, керував транспортним засобом «Fiat Doblo», номерні знаки НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер та у медичному закладі відмовився. Своїми діями водій порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд першої інстанції вважав, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №298029 від 12.04.2025 року, рапортом, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відеозаписом та іншими матеріалами у справі. 
Суд першої інстанції після аналізу встановлених фактичних обставин та оцінки наведених доказів в їх сукупності, дійшов висновку про наявність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та доведеності його винуватості.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не може погодитись із висновками суду першої інстанції про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції належним чином не дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП неповно та необ`єктивно з`ясував обставини справи, що перешкодило суду першої інстанції вирішити їх в точній відповідності із законом.

Суд апеляційної інстанції встановив, що судовий розгляд судом першої інстанції було проведено за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та за відсутності його захисника. При цьому суд апеляційної інстанції встановив, що захисником було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, яке не було задоволено в повному обсязі, судове засідання в режимі відеоконференції за участю захисника не було забезпечено, хоч судом першої інстанції була прийнята відповідна постанова.
Суд апеляційної інстанції дослідивши вказаний довод сторони захисту, зазначає наступне. 
Так відповідно до вимог ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Слід зазначити, що розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого відсутні відомості про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). 
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до ст. 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.
Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі "Надточій проти України" (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув, та розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, чим порушив вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.
Суд апеляційної інстанції вважає наведене порушення істотним, яке тягне до скасування оскаржуваної постанови із прийняттям нової постанови. 

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та сукупність доказів, які додані до справи, зазначає наступне.
Так, суд апеляційної інстанції, перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника, дослідив матеріали відеозапису щодо підстав та порядку огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та встановив наступне.
Після зупинки транспортного засобу працівник поліції питає ОСОБА_1 , чи вживав він щось вчора, оскільки від нього чутно запах алкоголю, при цьому каже «Ну кажіть як є?». ОСОБА_1 відповідає, «Да, вживав».
Працівник поліції зазначає «Це є ознаками сп`яніння, я вам пропоную продути алкотестер «Драгер» та пройти медичний огляд у мед закладі з метою встановлення ступеню сп`яніння. Зупинили вас за порушення правил п.2.3в ПДР. Ви погоджуєтесь, чи ні?»
ОСОБА_1 відповідає «Так, звичайно»
Працівник поліції питає: «Ви в лікарню поїдете?» 
ОСОБА_1 відповідає «Так».
Працівник поліції знов питає: «В лікарню поїдете?» 
ОСОБА_1 відповідає «Ні».
Працівник поліції питає: «Відмовляєтесь?» 
ОСОБА_1 відповідає «Так».
Працівник поліції каже: «Просто визначтесь..» 
ОСОБА_1 відповідає «Відмовляюсь».
Працівник поліції каже: «Це є порушенням пункту правил 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вам зрозуміло ?»
ОСОБА_1 відповідає «Я зрозумів». 
Відеозапис зупиняється.
Суд апеляційної інстанції встановив, що під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 на питання працівника поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння відповів згодою проходження огляду, на що працівник поліції вдруге задав ОСОБА_1 аналогічне питання, доки не отримав від нього відмову від огляду на стан сп`яніння. 
Суд апеляційної інстанції вважає, що такі дії працівника є недопустимими, оскільки стан ОСОБА_1 , його зовнішній вигляд, мова та поведінка відповідали обстановці. На питання чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, він відповів, що вживав вчора, та огляд ОСОБА_1 саме на стан алкогольного сп`яніння мав першочергово бути проведений на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального приладу, та тільки після незгоди ОСОБА_1 із показником газоаналізатора працівник поліції мав запропонувати ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Таким чином порядок огляду на стан сп`яніння було роз`яснено ОСОБА_1 з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та такий огляд відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП є недійсним. 

Також слід звернути увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не зазначено пристрій, на який велася відеофіксація події.
Так відео файли були записані на невідомий пристрій, інформацію про який не було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, та в інших матеріалах справи, що не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП. 

Суд апеляційної інстанції наголошує, що наведені вище обставини створюють обґрунтований сумнів у правильності встановлених фактичних обставин судом першої інстанції, що беззаперечно впливає на критерій «якості закону».
Загальноприйнято вважати, що принцип тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад судочинства, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закон та його норми в такий спосіб, щоб максимально захистити права та інтереси особи; цей принцип відомий як "in dubio pro persona" або "in dubio pro homine" (латинською мовою) означає "у вагомих сумнівах - на користь людини"; принцип тлумачення закону на користь особи не передбачає ігнорування закону, але вказує на те, що в спірних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію закону, яка максимально захищає права та інтереси саме особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції України головним обов`язком держави є утвердження та забезпечення прав і свобод людини; забезпечення прав і свобод, крім усього іншого, потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004).
Беззаперечно, винуватість особи встановлюється сукупністю належних та допустимих доказів. Належність доказів - це якість доказу, що характеризує точність, правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування. Належним є той доказ, який містить інформацію, що має значення для справи. 
Суд апеляційної інстанції досліджуючи ключовий доказ на підтвердження факту керування транспортним засобом, яким є відеозапис з відеореєстратора автомобіля патрульної поліції, враховуючи викладене вище, має вагомий сумнів у його точності, який, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, тлумачиться на користь особи, яку притягнуто до відповідальності.

Враховуючи наведене вище суд апеляційної інстанції не може визнати відеозапис належним та допустимим доказом у справі, та вважає його таким, що не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП, оскільки він належним чином не відображає дотримання порядку огляду водія на стан сп`яніння.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Такий огляд не має викликати сумнів як доказ, на основі якого у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції встановив, що суд першої інстанції на вказану обставину належної уваги не звернув, свої висновки обґрунтував без дотримання принципу неупередженості, всебічності та повноти, та при цьому відповідної процесуальної оцінки зазначеному відеозапису не надав.
На думку суду апеляційної інстанції, викладені вище порушення вимог норм процесуального законодавства, є істотними, а огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений у порушення вимог ст. 266 КУпАП, та відповідно до вимог частини 5 вказаної статті вважається недійсним. 

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до довідки командира в/ч НОМЕР_2 від 24.12.2025р. ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_2 за мобілізацією з 13.05.2022р., брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах. необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресію російської федерації проти України:
у період із 12.05.2022 року по 01.12.2022 року, з 08.01.2023 року по 15.08.2023 року, з 28.08.2023 року по 20.04.2024 року, з 02.05.2024 року по 25.08.2024 року, 3 11.09.2024 року по 17.04.2025 року, з 04.05.2025 року по 04.11.2025 року, з 21.11.2025 року по теперішній час приймає участь в захисті держави проти збройної агресії російської федерації проти України. 

Нагороджений відзнакою Президента України «За оборону України». 
Відповідно до копії посвідчення учасника бойових № НОМЕР_3 дій ОСОБА_1 є учасником бойових дій з 08.11.2023р. 

Відповідно до службової характеристики ОСОБА_1 обіймає посаду старшого інструктора медичного пункту батальйону матеріального забезпечення в/ч НОМЕР_2 За час проходження служби на посаді санітарного інструктора медичного пункту батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 , зарекомендував себе, як військовослужбовець, який здатний виконувати поставлені задачі та має добрий рівень дисциплінованості. За результатами діяльності оцінений на задовільно. Службові обов`язки знає та завжди виконує добросовісно.
Функціональні обов`язки знає, виявляє активності та наполегливості при їх виконанні. При виконанні службових обов`язків дотримується вимог нормативно-правових та інших керівних документів.
Постійно працює над вдосконаленням та підвищенням професійної майстерності, навичок та особистісних якостей. В службовій діяльності проявляє наполегливість. Здатний вирішувати поставлені завдання та розпорядження. На зауваження командування та критику товаришів по службі реагує та завжди робить правильні висновки.
У своїй діяльності намагається добросовісно виконувати поставлені задачі.
По характеру врівноважений та спокійний. Намагається контролювати свою поведінку
та відстоювати свою точку зору.
Займаній посаді відповідає.
Доцільно залишати на займаній посаді.

Таким чином, враховуючи наведене вище, доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності оскаржуваної постанови, недотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є слушними та підлягають задоволенню із скасуванням оскаржуваної постанови та закриттям провадження у справі. 

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Харчука Олександра Петровича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.09.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.09.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя