ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2531/26 Справа № 199/7135/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - БОГУН О. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року м. Дніпро 

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – судді Пищиди М.М.,
суддів: Свистунової О.В., Ткаченко І.Ю.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 17 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини яка навчається,-

В С Т А Н О В И Л А:
У травні 2025 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки в зв`язку з навчанням.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 18 липня 2006 року до 06 липня 2012 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 під час сімейного життя в шлюбі народилась донька – ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 06 червня 2007 року. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08 травня 2012 року до повноліття дитини. В травні 2025 року ОСОБА_3 виповнилось 18 років, відповідно до довідки №122-35/193 виданої 06.05.2025 року Університетом митної справи та фінансів вона є студенткою 1 курсу факультету інноваційних технологій Університету митної справи та фінансів в якому вона буде навчатись до 2028 року. 
У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки, у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на працездатну особу з 22.05.2025 року по 30.06.2028 року.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 17 жовтня 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини яка навчається - задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) починаючи стягнення з 22 травня 2025 року і до досягнення ОСОБА_3 , 23 (двадцяти три) – річного віку або закінчення навчання (в залежності від того, яка подія настане раніше).
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.
Апелянт, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів, просить рішення суду змінити та зменшити розмір аліментів з 1/6 частини до 1/15 частини заробітку (доходу) щомісяця. Вирішити питання стосовно судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що з 18 липня 2006 року до 06 липня 2012 року позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , батьками якої записані — ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 06 червня 2007 року. 
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.
Також встановлено, що в травні 2025 року ОСОБА_3 досягла повноліття.
Відповідно до довідки №122-35/193 виданої 06.05.2025 року Університетом митної справи та фінансів вона є студенткою 1 курсу факультету інноваційних технологій Університету митної справи та фінансів в якому вона буде навчатись до 2028 року. 
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив із того, що повнолітня донька ОСОБА_2 та ОСОБА_1 продовжує навчання, власного доходу не має та потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість фінансово допомагати доньці у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) .
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.
Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі – СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). 
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що донька ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у зв`язку з продовженням навчання, потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може їй надавати.
Факт навчання ОСОБА_3 підтверджується матеріалами справи.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що розмір та термін стягнення, визначених судом аліментів відповідає встановленим у справі обставинам та з врахуванням обставин справи не буде становити надмірний тягар для відповідача.
Доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам, які були наведені у відзиві на позовну заяву та які були враховані та оцінені судом першої інстанції.
Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 17 жовтня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
Повний текст постанови складено 27 лютого 2026 року.

Судді