ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 р.	Справа № 645/9260/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Семененко М.О. , Чалого І.С. ,
за участю секретаря судового засідання Григоренко І.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Немишлянського районного суду міста Харкова від 26.01.2026, головуючий суддя І інстанції: Спесивцев О.В., повний текст складено 26.01.26 по справі № 645/9260/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Департаменту патрульної поліції  третя особа  Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції 
про скасування постанови про адміністративне правопорушення
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 звернувся до Немишлянського районного суду міста Харкова з позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа - Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.2 ст.126 КУпАП серії ЕНА №6333570 від 13.12.2025 та закрити провадження у справі.
Рішенням Немишлянського районного суду міста Харкова від 26.01.2026 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову інспектора 5 роти 3 батальйону УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Плетинського Андрія Володимировича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13.12.2025 серії ЕНА №6333570 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн. Справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП направлено до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на новий розгляд. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 302 (триста дві) грн 80 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Немишлянського районного суду міста Харкова від 26.01.2026 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції вказав, що так як позивач не отримав повідомлення про запрошення на розгляд справи, а представник позивача була повідомлена не за три доби до розгляду справи, то це вважається істотним порушенням прав позивача. Вказує, що вирішивши даний спір таким чином, судом першої інстанції було порушено принцип правової визначеності із застосуванням виняткового формалізму. Стверджує, що повідомлення про запрошення позивача було направлено 28.11.2025, прибуло до відділення 30.11.2025. Тобто, позивач мав змогу отримати повідомлення про запрошення протягом 12 днів, однак свідомо ігнорував даний лист. У свою чергу, представник позивача 12.12.2025 направила на електронну адресу УПП в Харківській області ДПП заяву, відповідно до якої просила проводити розгляд справи без участі позивача та представника позивача.
Косяков Ігор Олегович подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Немишлянського районного суду міста Харкова від 26.01.2026 без змін. Зазначає, що позивач дійсно не отримував запрошення на розгляд справи про вчинення адміністративного проступку, оскільки відповідач проігнорував той аспект, що поштова адреса (адреса кореспонденції) є іншою, крім того, жодним чином не проводився виклик засобами телефонного зв`язку (хоча номер телефону відомий відповідачу). Звертає увагу, що відповідач вказує, що в копії доповідної записки «Про результати розгляду клопотання», яка складена старшим інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП капітаном поліції Еліною Кравчук має місце «звичайна описка». Доповідна записка це офіційний документ, яким інформують про загальну ситуацію, в якому не може бути «звичайної описки».
Відповідно до ст.268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст.286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Учасники по справі отримали копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду, судову повістку та апеляційну скаргу, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронних листів.
ОСОБА_1 про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений за номером телефону, що підтверджується телефонограмою.
Судом оприлюднено на веб-порталі судової влади України відповідну ухвалу про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 18.10.2025 інспектором 5 роти 3 батальйону УПП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Плетинським А.В. винесена постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5966824, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.
Згідно вказаної постанови, 18.10.2025 о 18:28 в м.Харкові по пр-ту Тракторобудівників 142, водій, керуючи транспортним засобом, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а ПДР.
Не погодившись із правомірністю притягнення до адміністративної відповідальності на підставі вказаної постанови, позивач звернувся до суду з позовом.
Ухвалою Немишлянського районного суду м.Харкова від 30.10.2025 у справі №645/7645/25 відкрито провадження у справі.
Після відкриття провадження у справі, заступником начальника управління-начальником відділу чергової служби УПП в Харківській області ДПП майором поліції Боровковим А.І. прийнято рішення щодо скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5966824 від 18.10.2025 і надіслання справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд. Зі змісту вказаного рішення, за результатами розгляду доповідної записки, відділом адміністративної практики управління патрульної поліції в Харківській області ДПП щодо винесення постанови серії ЕНА №5966824 від 18.10.2025 встановлено її невідповідність вимогам ст.279 КУпАП, у зв`язку з чим, постанову скасовано, а справу направлено на новий розгляд.
Згідно долученої до матеріалів справи довідної записки про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, старший лейтенант поліції Плетинський Л.О., не повідомивши ОСОБА_1 належним чином про час та місце розгляду справи відносно нього, фактично, не розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, виніс оскаржувану постанову відносно ОСОБА_1 за частиною другою статті 126 КУпАП, проставивши в графі для підписів ОСОБА_1 , що він відмовився від отримання примірника постанови, хоча останній відмовився лише від отримання копії протоколу за статтею 130 КУпАП. Таким чином, оскаржувана постанова винесена без присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, при тому, що відсутня інформація про належне повідомлення про час та місце розгляду справи, що є порушенням приписів статті 268 КУпАП. Також, в графі №5 оскаржуваної постанови, описуючи суть адміністративного правопорушення, старший лейтенант поліції Плетинський А.О. описав правопорушення, що відповідає диспозиції частини першої статті 126 КУпАП, вказавши, що у ОСОБА_1 не було при собі посвідчення водія. Однак, фактично, дії ОСОБА_1 підпадають під кваліфікацію за частиною другою статті 126 КУпАП, адже він не мав права керування транспортним засобом. Отже, під час винесення оскаржуваної постанови, старший лейтенант поліції ОСОБА_2 правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 , однак опис його дій в оскаржуваній постанові не відповідає кваліфікації правопорушення.
Ухвалою Немишлянського районного суду м.Харкова від 08.12.2025 у справі №645/7645/25 задоволено заяви представників позивача та відповідача про закриття провадження та закрито провадження у справі.
Надалі, 13.12.2025 інспектором 5 роти 3 батальйону УПП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Плетинським А.В. винесено нову постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6333570, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.
Зі змісту вказаної постанови встановлено, що 18.10.2025 о 18:28 в м.Харкові по пр-ту Тракторобудівників 142, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ Sens д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а ПДР.
Не погодившись із правомірністю притягнення до адміністративної відповідальності на підставі вказаної постанови, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності постанови інспектора 5 роти 3 батальйону УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Плетинського Андрія Володимировича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13.12.2025 серії ЕНА №6333570 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн.
У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку про скасування спірної постанови та направлення справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд.
При цьому, суд першої інстанції зазначив, що оскільки оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню судом у зв`язку із встановленими під час розгляду справи процедурними порушеннями, що є самостійними, безумовними підставами її для скасування, судом не надавалася правова оцінка правомірності викладених в ній підстав притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, тому вимоги в частині закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП задоволенню не підлягають.
Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі по тексту – КупАП).
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Положеннями п.8 ч.1 ст.23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі по тексту – ПДР; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Відповідно до пункту 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 2.1 (а, б, ґ) ПДР встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); чинний страховий поліс (страховий сертифікат “Зелена картка”) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Відповідно до п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст.16 Закону України «Про дорожній рух», а саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Таким чином, зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх робітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема, п.2.1. «а» ПДР.
У відповідності до ч.2 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен довести суду правомірність своїх рішень, дій, бездіяльності з урахуванням критеріїв правомірності поведінки, визначених статтею 2 КАС України. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно зі ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
У силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Розгляд справи про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 126 КУпАП, відповідно до ч.1 ст.222 КУпАП віднесено до компетенції Національної поліції.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Частиною 2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.
Відповідні положення містяться в Інструкції №1395, де в пункті 4 вказано, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.2 ст.126 КУпАП.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП складання протоколу не передбачено.
Статтею 279 КУпАП встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, який розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.
Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Згідно з п.9 розділу ІІІ зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Згідно зі ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно з п.5 розділу III Інструкції №1395 поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці) .
Положеннями п.8 розділу III Інструкції №1395 передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).
Якщо при складанні протоколу (якщо складення протоколу передбачається КУпАП) особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, їй за місцем проживання (перебування), роботи надсилається повідомлення про запрошення до підрозділу поліції (додаток 4) на розгляд справи.
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (п.1 розділу ІV Інструкції №1395).
Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП (п.2 розділу ІV Інструкції №1395).
Відповідно до положень ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Суд зазначає, що поліцейський в своїй діяльності зобов`язаний керуватися як вказаними законодавчими актами (КУпАП), так і Інструкцією №1395.
Таким чином, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, має бути забезпечено право завчасно знати про дату, час та місце розгляду справи, що є гарантією реалізації наданих ст.268 КУпАП прав, зокрема, на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання пояснень та доказів, заявлення клопотань, здійснення захисту.
Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №676/752/17, від 21.03.2019 у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17 та від 06.02.2020 у справі №205/7145/16-а.
Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.
Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 у справі №05/7145/16-а, від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а, від 31.03.2021 у справі №676/752/17 та від 25.05.2022 у справі №465/5145/16-а.
Так, сторонами не заперечувалося, що справу про адміністративне правопорушення 13.12.2025 розглянуто за відсутності особи, що якої розглядається справа – ОСОБА_1 та його представника.
Представник відповідача під час розгляду справи вказував, що позивач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення на його адресу сповіщення засобами поштового зв`язку, на підтвердження чого надав суду копію реєстру згрупованих поштових відправлень.
Згідно дослідженого в судовому засіданні відстеження із сайту Укрпошта (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) поштове відправлення за трекінгом «r067047516673» не було отримано Косяковим І.О. та повернуто 14.12.2025 поштовим відділенням за закінченням встановленого терміну зберігання, тобто вже після розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови. 
При цьому, оскільки вказане повідомлення повернулось відправнику (УПП в Харківській області) лише 16.12.2025, то, відповідно, було відсутнє у суб`єкта владних повноважень станом на час розгляду справи про адміністративне правопорушення – 13.12.2025. 
А відтак, інспектор, приймаючи оскаржувану постанову, не мав інформації щодо факту повідомлення про розгляд справи особи, щодо якої розглядалася справа.
Інших доказів сповіщення Косякова І.О. про розгляд справи про адміністративне правопорушення відповідачем надано не було та матеріали справи не містять.
Суд критично оцінює твердження представника відповідача, що розгляд справи був правомірно проведений за відсутності особи щодо якої розглядається справа про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 , оскільки від його представника – адвоката Зарицької К.Ю. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, оскільки як вбачається з наданої представником відповідача копії заяви, вона була зареєстрована в УПП в Харківській області лише 15.12.2025, тобто через два дні після розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови.
Посилання представника відповідача на те, що інспектор станом на 13.12.2025 був обізнаний про надходження вказаної заяви, а її реєстрації в УПП відбулась лише 15.12.2025 через те, що 13.12.2025 та 14.12.2025 були вихідні дні, суд вважає необґрунтованими, оскільки представником не наведено правових підстав, які б надавали право інспектору як ознайомлюватися із змістом документів, які надійшли на адресу УПП до моменту їх реєстрації, так і отримувати їх. При цьому, будь-яких документальних підтверджень отримання інспектором вказаної вище заяви до моменту її реєстрації в Управлінні надано не було, а сама заява не містить жодних поміток, що вказаний документ був переданий інспектору раніше дати його реєстрації.
Разом з тим, згідно наданої представником відповідача копії доповідної записки «Про результати розгляду клопотання Зарицької К.Ю.», яка складена старшим інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП капітаном поліції Еліною Кравчук 17.12.2025 (№3-1249/41/14-02-25) вказано, що «адвокат Зарицька К.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , 15.12.2025 року звернулася до УПП із заявою про закриття справи у відповідності до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП. Заява була зареєстрована 15.12.2025 за вх.№З-1249». Тобто, вказана доповідна записка підтверджує, що заяву було отримано та зареєстровано лише 15.12.2025.
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що суб`єкт владних повноважень під час розгляду справи не дотримався вищевказаних вимог КУпАП та Інструкції №1395 в частині своєчасного сповіщення позивача про місце і час розгляду справи, та безпідставно розглянув справу про адміністративне правопорушення за відсутності особи, щодо якої розглядається справа, за відсутності доказів повідомлення її належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення рішення про притягнення до адмінвідповідальності має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №337/3389/16-а.
Суд зазначає, що підставами для скасування рішень можуть бути не будь-які порушення, допущені під час його винесення, а ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків, покладених в його основу, а отже які вплинули на обґрунтованість і законність прийнятого рішення.
Процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З урахуванням викладеного суд зазначає, що оскаржувана постанова відповідача прийнята не на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, допущені порушення при її прийнятті є суттєвими та мають своїм наслідком її скасування.
На підставі викладеного, за відсутності доказів дотримання відповідачем встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови, що має наслідком її скасування у судовому порядку.
При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є порушення процедури розгляду справи, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, наявні підстави для надіслання справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.
Суд першої інстанції зазначив, що оскільки оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності скасована судом у зв`язку з встановленими під час розгляду справи процедурними порушеннями, що є самостійними, безумовними підставами її для скасування, судом не надавалася правова оцінка правомірності викладених в ній підстав притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, тому вимоги в частині закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП задоволенню не підлягають.
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст.286 КАС України.
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
У відповідності до ч.2 ст.293 КУпАП, якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).
Аналіз положень ч.3 ст.286 КАС України дає підстави для висновку про те, що за наслідками скасування рішення суб`єкта владних повноважень суд приймає рішення про закриття справи. Єдиним виключенням є скасування постанови суб`єкта владних повноважень у зв`язку з прийняттям такої постанови некомпетентним органом, а отже тільки в цьому випадку справа надсилається на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
Таким чином, враховуючи, що п.2 ч.3 ст.286 КАС України застосовується у разі розгляду справи про адміністративне правопорушення некомпетентним органом, то висновок суду першої інстанції щодо необхідності направлення справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд, є помилковим.
З огляду на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відбувся компетентним органом, підстави для застосування п.2 ч.3 ст.286 КАС України відсутні.
Отже, суд першої інстанції, хоча й дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування спірної постанови, водночас, неправильно застосував норми процесуального права та дійшов помилкового висновку про необхідність направлення справи на новий розгляд.
У зв`язку з викладеним, до спірних правовідносин застосуванню підлягає п.3 ч.3 ст.286 КАС України, відповідно до якого рішення суб`єкта владних повноважень підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.
За цим, доводи апеляційної скарги відповідача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, є частково обґрунтованими.
При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.2 ст.308 КАС України).
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29). 
Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині направлення справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на новий розгляд та прийняття в цій частині нового судового рішення про закриття справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.
За цим, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.
Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст.139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу задовольнити частково.
Рішення Немишлянського районного суду міста Харкова від 26.01.2026 по справі № 645/9260/25 скасувати в частині направлення справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на новий розгляд та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 302 (триста дві) грн 80 коп.
Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 605,60 грн.
В іншій частині рішення Немишлянського районного суду міста Харкова від 26.01.2026 по справі № 645/9260/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.О. Семененко   І.С. Чалий