Справа № 752/13856/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1046/2026
Головуючий у суді першої інстанції: Кордюкова Ж.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В., 
суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Поночевної Анастасії Олегівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 квітня 2025 року, ухвалене у м. Києві у складі судді Кордюкової Ж.І., повний текст якого складено 18 квітня 2025 року, у справі №752/13856/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП БАНК» про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «ОТП БАНК» (далі - АТ «ОТП БАНК») про зобов`язання вчинити певні дії. Зазначила, що ОСОБА_1 має відкриті рахунки в АТ «ОТП Банк». 29 квітня 2024 року їй подзвонили невідомі особи за номером телефону, представилися працівниками ОТП Банку, та сказали, що потрібно пройти верифікацію, так як банк оновлює свій додаток. Надіслали запрошення в чат-бот у вайбер і скинули посилання на додаток. Вона перейшла за посиланням. В той же день інтернет-банкінг не був активний, вона подумала, що можливо причина у технічних несправностях. 10 травня 2024 року їй треба було покласти на картковий рахунок кошти на погашення боргу на оплату частинами. Тоді вона звернула увагу і побачила "підкріплення в розстрочку" на 3 місяці в сумі 59 452,36 грн. Вона зателефонувала в АТ «ОТП Банк» з приводу цієї ситуації, на що отримала інформацію, що кредит був оформлений 29 квітня 2024 року і в подальшому отримані грошові суми були перераховані на два інших розрахункових рахунки. В той же день вона звернулася в поліцію та написала заяву в АТ «ОТП Банк» на спірну транзакцію, але отримала відмову від відповідача щодо повернення грошових коштів. Також вона звернулась із заявою до АТ «Таскомбанк» з приводу вчинення шахрайських дій. Вважає, що банком були порушені її права, а саме розголошено третім особам конфіденційну інформацію про стан її рахунку та персональні дані, а також не було вжито всіх належних заходів для запобігання зупиненню списання кредитних коштів з її карткового рахунку. Дії, бездіяльність та халатність відповідача, спричинили негативні наслідки, у вигляді надання кредитних коштів, без отриманої на те попередньої згоди, списання даних коштів на розрахункові рахунки третіх осіб, що не є клієнтами АТ «ОТП БАНК» та уникнення відповідальності у вигляді відмови будь-яким чином допомогти, як клієнту банку. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила зобов`язати АТ «ОТП БАНК» повернути їй на картковий рахунок НОМЕР_1 , грошові кошти в розмірі 59 452,36 грн. шляхом їх відновлення на картковому рахунку.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 квітня 2025 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з вказаним рішеннямадвокат Поночевна А.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.  Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно встановлено обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що АТ «ОТП БАНК» не було надано доказів на підтвердження того, що саме її дії чи бездіяльність призвели до втрати, незаконного використання ПІН коду або іншої інформації, яка б давала змогу ініціювати оспорювані нею операції. Оформлення кредиту мало місце внаслідок бездіяльності та халатності АТ «ОТП БАНК». Таким чином, у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 про зобов`язання АТ «ОТП БАНК» повернути їй на картковий рахунок грошові кошти в розмірі 59 452,36 грн. шляхом їх відновлення на картковому рахунку.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до довідки АТ «ОТП Банк» від 12 червня 2024 року №05-01/175-БТ ОСОБА_1 має у банку відкритий у гривні картковий рахунок № НОМЕР_1 . До рахунку відкрита платіжна картку типу Master Card Gold № НОМЕР_2 .
Відповідно до платіжної інструкції від 29 квітня 2024 року №cd0c998b-48b5-406f-a2f5-d722cfc4d1b3 ОСОБА_1 переказала 50 000,00 грн. ОСОБА_2 на рахунок № НОМЕР_3 . Призначення платежу: переказ коштів ОСОБА_3 .
Відповідно до платіжної інструкції від 29 квітня 2024 року №348312079 ОСОБА_1 переказала 6 910,00 грн. на рахунок № НОМЕР_4 . Призначення платежу: переказ між картками.
10 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «ОТП Банк» з заявами про спірні трансакції, до яких долучила заяву-пояснення, в яких зазначила, що вона стала жертвою шахраїв, які оформили розстрочку на 59 452,36 грн. і переказали 50 000,00 грн. на картку банку «Таскомбанк», а залишкову суму переказали на іншу картку.
11 травня 2024 року було відкрито кримінальне провадження №12024111030001741 за заявою ОСОБА_1 , правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 4 ст. 190 КК України.
ОСОБА_1 порушила перед судом питання про зобов`язання АТ «ОТП БАНК» повернути їй на картковий рахунок НОМЕР_1 , грошові кошти в розмірі 59 452,36 грн. шляхом їх відновлення на картковому рахунку.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію, зокрема, передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610 ЦК України).
У статті 626 ЦК України закріплено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частина 3 статті 626 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1066, ч. 1 ст. 1068 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком; банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.
Наслідки невиконання або неналежного виконання банком зобов`язань за договором банківського рахунка встановлені нормою статті 1073 ЦК України, якою передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначено Законом України «Про платіжні послуги».
Відповідно до ст. 29 Закону надання платіжних послуг (у тому числі виконання окремих або разових платіжних операцій, відкриття та обслуговування рахунків тощо) здійснюється на підставі договору, що укладається між надавачем платіжних послуг та користувачем відповідно до вимог законодавства, на узгоджених сторонами умовах.
Згідно з ст. 68 Закону електронна взаємодія надавача платіжних послуг із користувачем здійснюється лише після автентифікації користувача, який є фізичною особою, або уповноваженого представника користувача, який є юридичною особою.
Під час виконання автентифікації надавачі платіжних послуг зобов`язані виконувати вимоги Національного банку України щодо захисту конфіденційності та цілісності індивідуальної облікової інформації користувачів.
Надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію користувача під час: 1) отримання користувачем доступу до рахунку за допомогою засобів дистанційної комунікації; 2) ініціювання дистанційної платіжної операції; 3) будь-яких інших дій у разі підозри вчинення шахрайства (або існування ризику шахрайства) чи інших неправомірних дій (або існування ризику вчинення інших неправомірних дій).
Надавачі платіжних послуг зобов`язані розробити та застосовувати елементи посиленої автентифікації, які мають бути незалежними, щоб виявлення факту несанкціонованого доступу до одного захищеного елемента або його розголошення не загрожувало надійності інших елементів, а також запровадити заходи із забезпечення захисту конфіденційності даних автентифікації.
Для проведення дистанційних платіжних операцій надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію платника, що включає використання унікальних для кожної окремої операції даних, які дають змогу пов`язувати (в результаті виконання алгоритму співставляти контрольний показник з даними операції) операцію на певну суму і конкретного отримувача.
Відповідно до положень п. 146 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 164, власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Наведені вище нормативні положення вказують на те, що лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначила, що 29 квітня 2024 року їй подзвонили невідомі особи, які представилися працівниками АТ «ОТП Банк», та повідомили, що у зв`язку з тим, що банк оновлює свій додаток, їй необхідно пройти верифікацію. Після цього їй у мобільному додатку «Вайбер» надійшло невідоме посилання, за яким вона перейшла. І через деякий час, вона дізналася, що з її карткового рахунку було переведено на різні карткові рахунки 59 452,36 грн.
Також, як було встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_1 не відразу звернулася до АТ «ОТП Банк» щодо оспорюваних нею транзакцій. З такою заявою позивачка звернулася лише 10 травня 2024 року, тобто через 11 днів після вчинення вказаних транзакцій. При цьому операції з переказу коштів у сумі 50 000,00 грн. та 6 910,25 грн. були здійснені 29 квітня 2024 року за допомогою правильного вводу даних, які відомі тільки власнику картки.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано вважав доведеним сприяння ОСОБА_1 втраті її особистих даних, зокрема, під час переходу за посиланням, яке їй надійшло від невідомої особи у чат-боті «Вайбер», та відмовив у задоволенні її позову про зобов`язання АТ «ОТП БАНК» повернути їй на картковий рахунок НОМЕР_1 , грошові кошти в розмірі 59 452,36 грн. шляхом їх відновлення на картковому рахунку.
Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, представником ОСОБА_1 не було спростовано вказаних обставин та не наведено посилання на докази на противагу вказаних висновків суду першої інстанції. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що відмова у задоволенні даного позову ОСОБА_1 не позбавляє її права на ініціювання питання про повернення коштів, які були списані з її рахунку внаслідок оспорюваних транзакцій, від набувачів, у загальному порядку.
Судом першої інстанції було правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга адвоката Поночевної А.О., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 квітня 2025 року без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Поночевної Анастасії Олегівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач
Судді