УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №273/1018/25  Головуючий у 1-й інст. Бєлкіна Д. С. 
Номер провадження №33/4805/731/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Турак  О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року місто Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Турак О.В., розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та його захисника - адвоката Борсуківської Катерини Олександрівни, на постанову судді Баранівського районного суду Житомирської області від 16 січня 2026 року,
ВСТАНОВИЛА :
Постановою судді Баранівського районного суду Житомирської області від 16 січня 2026 року ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.
Згідно з постановою судді ОСОБА_1 24 травня 2025 року о 22 год. 05 хв. в м. Баранівка по вул. Фарфорова 4 керував транспортним засобом Рено Меган д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер 6820, номер тесту 661, результат позитивний 1,24 проміле. Вказаним порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП. 
Не погоджуючись із такою постановою судді, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвокат Борсуківська К.О. подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. 
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді захисник мотивувала тим, що ОСОБА_1 26 січня 2026 року з дотриманням десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови звернувся з апеляційною скаргою, проте постановою Житомирського апеляційного суду від 06 лютого 2026 року його апеляційна скарга була йому повернута з підстав її необгрунтованості. У зв`язку з чим він звернувся за правовою допомогою до адвоката, яка 10 лютого 2026 року ознайомилась із матеріалами справи і 03 березня 2026 року подала апеляційну скаргу. 
Вказувала, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується належними доказами. 
Так, на думку захисника, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №340109 від 25 травня 2025 року не відповідає вимогам статті 256 КУпАП, оскільки у фабулі протоколу не зазначено прізвище, ім`я, по батькові водія, тому він не може бути доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Крім того, відеозапис, який приєднано до протоколу про адміністративне правопорушення, здійснений за допомогою власного мобільного телефону поліцейського, а тому, на думку захисника, не може вважатися належним та допустимим доказом у справі.
Також зазначала, що ОСОБА_1 не були озвучені ознаки алкогольного сп`яніння, що було би підставою для проходження огляду. Сам огляд на стан алкогольного сп`яніння стосовно ОСОБА_1 проводився з порушенням статті 266 КУпАП, а саме: не на місці зупинки транспортного засобу, а біля відділення поліції. 
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 також подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 мотивував тими ж підставами, що і його захисник. 
Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та його захисник Борсуківська К.О. до суду не прибули, про причини неявки суд не повідомляли. При цьому були вчасно і належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. 
Так, судове засідання, призначене 10 годину 26 березня 2026 року, було відкладено за клопотанням захисника Борсуківської К.О. через її зайнятість в іншій судовій справі, та на її прохання, з метою уникнення подальших відкладень судових засідань, дату і час нового судового засідання - на 11 годину 06 квітня 2026 року, було погоджено із нею. 
Крім того, згідно з довідкою про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді «судова повістка - повідомлення про судове засідання» надіслано на електронну адресу захисника та доставлено до електронної скриньки о 14:09 годині 30 березня 2026 року.
06 квітня 2026 року о 9:35 годині захисник Борсуківська К.О. надіслала на електронну адресу Житомирського апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи для отримання відповіді на адвокатський запит до ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл» щодо інформації про прилад Драгер Алкотест 6820 та формування позиції захисту по справі.
Вказане клопотання захисника Борсуківської К.О. є необґрунтованим та не підлягає до задоволення, з огляду на таке. 
Так, інформація про прилад Драгер Алкотест 6820 є в матеріалах справи. 
Крім того, у сторони захисту було достатньо часу для витребування необхідної, на її думку, інформації та формування позиції захисту по справі. 
Як зазначила захисник Борсуківська К.О. в апеляційній скарзі, 10 лютого 2026 року вона ознайомилась із матеріалами справи і 03 березня 2026 року подала апеляційну скаргу. Крім того, судове засідання 26 березня 2026 року було відкладено за її ж клопотанням. Проте, адвокатський запит до ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл» остання направила електронною поштою лише 06 квітня 2026 року - у день судового розгляду. 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок ( рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).
Відповідно до статті 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
З огляду на наведене, а також те, що направлення адвокатського запиту не є поважною причиною неявки до суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність перешкод для апеляційного перегляду справи.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до такого висновку.
З урахуванням того, що ОСОБА_1 26 січня 2026 року з дотриманням десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови звернувся з апеляційною скаргою, яка постановою Житомирського апеляційного суду від 06 лютого 2026 року була йому повернута; 10 лютого 2026 року його захисник ознайомилась із матеріалами справи і 03 березня 2026 року подала апеляційну скаргу; відносно невеликий період пропуску строку, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.
Відповідно до приписів частини сьомої статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як зазначено у статті 251 КУпАП.
Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №340109 видно, що ОСОБА_1 24 травня 2025 року о 22 год. 05 хв. в м. Баранівка по вул. Фарфорова 4 керував транспортним засобом Рено Меган д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер 6820, номер тесту 661, результат позитивний 1,24 проміле, чим порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху. 
Доводи, викладені в апеляційних скаргах ОСОБА_1 і його захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №340109 від 25 травня 2025 року не відповідає вимогам статті 256 КУпАП, оскільки у фабулі протоколу не зазначено прізвище, ім`я, по батькові водія, тому він не може бути доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, є безпідставними з огляду на таке. 
У пункті 4 протоколу зазначена особа, щодо якої складено протокол: ОСОБА_1 . Не зазначення його прізвища, ім`я, по батькові у фабулі протоколу не є підставою для закриття справи про вчинення адміністративного правопорушення, та ніяким чином не спростовує ні подію правопорушення, ні наявність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .
Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення свою незгоду із викладеними у ньому відомостями. Однак зауважень чи заперечень щодо складеного протоколу про адміністративне правопорушення у відповідній графі протоколу ОСОБА_1 не висловлював. 
Відповідно до пунктів 2.5, 2.9 а Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
За правилами статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Частиною першою статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.9 а Правил дорожнього руху підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №340109 від 24 травня 2025 року; результатом огляду на стан алкогольного за допомогою газоаналізатора «Драгер», яким зафіксовано результат у 1.24 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленям на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 травня 2025 року, відтвореними та дослідженими у судовому засіданні в суді першої інстанції відеозаписами події (а.с.2, 7-9).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
З наявного в матеріалах справи відеозапису слідує, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відповідала вимогам частини сьомої статті 35 Закону України «Про національну поліцію» та була викликана порушенням, на думку поліцейських, ОСОБА_1 пункту 15.9г Правил дорожнього руху, про що було складено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №4803819 від 24 травня 2025 року (а. с. 4).
З відеозапису події також видно, що працівники поліції пояснюють причину зупинки транспортного засобу, повідомляють про наявні у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння та пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що той спочатку відмовився, проте після роз`яснень щодо огляду в медичному закладі і наслідків відмови від проходження огляду, погодився пройти огляд за допомогою приладу Драгер, для чого погодився поїхати до відділу поліції. При цьому факт керування транспортним засобом водієм не заперечувався.
Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу, який містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та які є достатніми для вирішення питання про наявність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Доводи захисника про те, що відеозапис, який приєднано до протоколу про адміністративне правопорушення, здійснений за допомогою власного мобільного телефону поліцейського, а тому, на думку захисника, не може вважатися належним та допустимим доказом по справі, є необгрунтованими, оскільки вказаний відеозапис, виконаний поліцейським з власного мобільного телефону, є електронним документом, тому є допустимим доказом та оцінюється судом у сукупності з іншими доказами, які підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення..
Крім того, з матеріалів справи видно, що працівник поліції ОСОБА_2 у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що фіксування подій відбувалося на особистий мобільний телефон працівників поліції, оскільки в той момент відбувалася реорганізація та боді камери відправили на перевірку. 
Відповідно до повідомлення Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області №2, що є в матеріалах справи, відеофіксація проводилась за допомогою автомобільного відеореєстратора 70 Мау та особистого мобільного телефону, у зв`язку з тим, що на момент події проводилась реорганізація СПД №1 до ВП №2, а тому з технічних причин портативний відеореєстратор був відсутній (а. с. 28).
Клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів та виклик в судове засідання працівника поліції ОСОБА_2 є необґрунтованими та не підлягають до задоволення, оскільки такі докази були дослідженні судом першої інстанції в судовому засіданні з участю ОСОБА_1 та його захисника, та їм надано правильну юридичну оцінку. Порушень у дослідженні цих доказів не встановлено. Не вказує на це і сторона захисту у своєму клопотанні. 
Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив у постанові, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є єдиним доказом вини ОСОБА_1 , однак відображає повною мірою подію адміністративного правопорушення, оскільки на ньому зафіксовано обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях ОСОБА_1 наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, та статті 266 КУпАП під час огляду ОСОБА_1 не встановлено.
Доводам сторони захисту про те, що огляд проводився не на місці зупинки, суд першої інстанції також дав правильну оцінку. 
Так, згідно з постановою судді, огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено біля відділення поліції, а не на місці зупинки транспортного засобу, оскільки поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що у даного патруля прилад Драгер відсутній, і пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора можливо у відділенні поліції, як альтернативу пропонує пройти огляд у найближчому медичному закладі. ОСОБА_1 добровільно висловив згоду пройти огляд за допомогою газоаналізатора, також добровільно погодився проїхати до відділення поліції. Зазначене чітко зафіксовано на відеозаписі.
Зі свідоцтва про повірку приладу «Drager Alcoteste 6810», що є в матеріалах справи, та за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння, видно, що вказаний прилад відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019; останнє калібрування приладу проводилось 15 жовтня 2024 року та є чинним до 15 жовтня 2025 року, що свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу «Drager Alcoteste 6810» (а.с. 10).
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення повністю відповідає вимогам статей 23, 33 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду стосовно ОСОБА_1 немає.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суддя 
ПОСТАНОВИЛА :
Поновити ОСОБА_1 та його захиснику - адвокату Борсуківській Катерині Олександрівні строк на апеляційне оскарження постанови Баранівського районного суду Житомирської області від 16 січня 2026 року.
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Борсуківської Катерини Олександрівни залишити без задоволення. 
Постанову судді Баранівського районного суду Житомирської області від 16 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, - без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя: